СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" квітня 2021 р.                                                                  Справа №922/2017/17   
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя  суддів: За участю секретаря судового засідання: За участю представників:   від ПАТ «Львіський холодокомбінат»:    від ТОВ «Хладопром»:      від ТОВ «Фабрика морозива «Хладопром»:	Чернота Л. Ф. Бородіна Л.І., Радіонова О.О.  Телеснюк І.В.   Рабінович М.П. - адвокат, Ордер Серія ВС №1011093 від 01.03.2021 р., посвідчення адвоката №000851 від 12.01.2018р., договір про надання правової допомоги  №09-ЮО від 01.11.2018 р.  Радченко О.В. - адвокат, Ордер Серія АІ №1102722 від 05.04.2021 р., посвідчення адвоката №1389 від                       08.12.2017 р., договір про надання правової допомоги б/н від 04.09.2018 р.  Бабенко С.Ю. - адвокат, Ордер Серія АХ №1041066 від 22.02.2021 р.,свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №002485 від 10.02.2021 р., договір про надання правової допомоги №102 від 15.02.2021 р. 	

розглянувши                            апеляційну скаргу              (вх.№665 Х/3)	 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків	
на ухвалу (додаткову) Господарського суду	 Харківської  області 	
від	27.01.2021 року (повний текст ухвали  складено 01.02.2021 року)	
у справі	№922/2017/17 (суддя - Р.М. Аюпова) 	
за заявою     за первісним позовом  до   про  та за зустрічним позовом  до     про	Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (відповідача за первісним позовом) про розподіл судових витрат та стягнення з позивача за зустрічним позовом понесених судових витрат (вх.№986 від 18.01.2021 року) у справі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львов  заборону використання знаку для товарів та послуг  Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львов 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива "Хладопром", м. Харків, 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром", м. Харків  визнання права попереднього користувача	

В С Т А Н О В И В:

          У провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/2017/17 за позовною заявою ТОВ "Фабрика морозива Хладопром" до Публічного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Львівський холодокомбінат" про заборону використання знаку для товарів і послуг.
          Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.01.2021 провадження у справі було закрито у зв`язку із відмовою позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром" від свого позову, про що останнім зроблено 30.12.2020 письмову заяву. Також цією ухвалою прийнято відмову                                ПрАТ "Львівський холодокомбінат" від зустрічного позову.
          У подальшому, 18.01.2021 Приватним акціонерним товариством "Львівський холодопром", м. Львів подано до суду заяву про розподіл та стягнення судових витрат                     (вх. № 986), в якій останнє просить суд, згідно зі ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, здійснити розподіл понесених відповідачем за первісним позовом витрат на правничу допомогу, в розмірі 92000,00 грн. та витрат, пов`язаних з проведенням у справі судової експертизи в розмірі 35000,00 грн.
          Додатковою ухвалою      Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повний текст ухвали складено та підписано 01.02.2021року) у справі №922/2017/17 заяву Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" про розподіл та стягнення з позивача за первісним позовом понесених судових витрат (вх. № 986 від 18.01.2021) у справі №922/2017/17 - задоволено. Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром" на користь Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" - 92000,00 грн. витрат на правову допомогу та 35000,00 грн. витрат, пов`язаних із проведенням у справі №922/2017/17 експертизи на замовлення.                
          Вирішуючи заяву відповідача за первісним позовом про покладення на позивача витрат на правничу допомогу, суд виходив з наступного.
          На підтвердження понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу в розмірі 92000,00 грн. в матеріалах справи наявні наступні докази: Договір №09-ЮО від 01.11.2018; Додаткова угода №01/09-ЮО від 04.02.2019 до Договору №09-ЮО від 01.11.2018 на представництво інтересів та надання правової допомоги;  Рахунок №31/12/09 від 31.12.2020; Опис виконаних робіт та наданих послуг у справі №922/2017/17 та їх загальна вартість від 13.01.2021;  Акт наданих послуг № 14/01/21 від 14.01.2021; Платіжні доручення № 54871 від 04.01.2021 на суму 10000,00 грн., № 54926 від 05.01.2021 на суму 15000,00 грн., № 54967 від 06.01.2021 на суму 15000,00 грн., №55042 від 11.01.2021 на суму 20000,00 грн., № 55101 від 12.01.2021 на суму 15000,00грн., № 55165 від 13.01.2021 на суму 15000,00 грн., № 2744 від 15.01.2021 на суму 2000,00 грн. про оплату наданої правової допомоги.
          Не погоджуючись з постановленою додатковою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хладопром» звернулось з апеляційною скаргою (вх.№665 Х/3) вихід. №1/19 від 19.02.2021 р., в якій просить:  
          -прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження у справі;
          -скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 27.01.2021 року по справі №922/2017/17 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;
          -судові витрати за апеляційний розгляд покласти на ПрАТ «Львівський хододокомбінат».
          В обґрунтування поданої апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «ФМ Хладопром» просилалось на наступні обставини:
          - несвоєчасне повідомлення про дату та розгляд процесуального питання поза межами встановленого законом строку;
          - не встановлення строку для подання заяви про зменшення (заперечень проти) стягнення судових витрат;
          - безпідставність заявленої вимоги про стягнення судових витрат;
          - безпідставність стягнення витрат за проведення експертизи на замовлення;
          - невідповідність наданих документів (доказів) вимогам закону;
          - неспівмірність та невідповідність зазначених у заяві витрат на правову допомогу.
          Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи раніше визначеного складу суду між суддями від 02.03.2021, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Чернота Л.Ф., судді: Бородіна Л.І., Радіонова О.О.
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою (вх. №665 Х/3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фабрика морозива Хладопром", м. Харків на додаткову ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повний текст ухвали складено та підписано 01.02.2021 року) у справі №922/2017/17 та призначено її до розгляду на 05.04.2021 року об 11:30 год. Явка представників учасників справи визнана необов`язковою.
           15.03.2021 року до канцелярії суду від представника Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" - адвоката Рабіновича Михайла Петровича надійшло клопотання б/н від 11.03.2021 року про участь у судовому засіданні                  05.04.2021 року об 11:30 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення, розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua ("EаsyCon").
           22.03.2021 року (в межах строку, встановленого ухвалою від 05.03.2021) від Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат" надійшов відзив на апеляційну скаргу  Товариства «Фабрика морозива «Хладопром», в якому останнє просить, у задоволенні  апеляційної скарги ТОВ «ФМ Хладопром»  відмовити, а  ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021 залишити без змін.
          Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хлодопром» та Товариства з обмеженою відповідальністю "Хладопром" у судовому засіданні 05.04.2021 року просили додаткову ухвалу господарського суду  Харківської області (помилково вказано в резолютивній частині апеляційної скарги господарського суду м. Києва) від 27.01.2021 року у справі №922/2017/17  скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; судові витрати за апеляційний розгляд покласти на ПрАТ «Львівський холодокомбінат».
Представник ПрАТ «Львівський холодокомбінат» заперечував проти вимог, викладених в апеляційній скарзі, просив у  задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хлодопром» відмовити. Додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року у справі №922/2017/17 - залишити без змін.
Судове засідання проводилось у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення, розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua ("EаsyCon") у відповідності до вимог ст. ст. 197, 222 ГПК України. Складено протокол судового засідання у відповідності до вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.
У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5  статті 269 Господарського процесуального кодексу України     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Як вищезазначено, ухвалою господарського суду Харківської області від             12.01.2021 року провадження у справі №922/2017/17 закрито у зв`язку з відмовою позивача за первісним позовом від позову та відмовою позивача за зустрічним позовом від зустрічного позову.
18.01.2021 представником відповідача за первісним позовом подано до суду заяву про розподіл та стягнення судових витрат (вх. № 986) - том 1, а.с.112-117, в якій останній  просить суд, згідно зі ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, здійснити розподіл та стягнути понесені відповідачем за первісним позовом витрат на правничу допомогу, в розмірі 92000,00 грн. та витрати, пов`язаних з проведенням у справі судової експертизи в розмірі 35000,00 грн.
В обґрунтування заяви ПрАТ «Львівський холодокомбінат» посилався на те, що у господарській справі № 922/2017/17 не відбулося судових дебатів, оскільки провадження було закрито 12.01.2021 у зв`язку із відмовою позивачів від позову.           
Поряд з цим,  ПрАТ «Львівський холодокомбінат» вважало за доцільне подати протягом 5-ти днів з дня постановлення ухвали про прийняття відмови від позовів відповідну заяву про стягнення судових витрат із ТОВ «Фабрика морозива «Хладопром». Крім цього, у своєму відзиві на позовну заяву ПрАТ «Львівський холодокомбінат» зазначило про витрати, пов`язані із проведенням експертизи судовим експертом  Соловою К.А., за наслідками якої складено Висновок №13-04/19 у розмірі 35 000 грн. та витрати на правову допомогу. Відзначило, що на понесення ним витрат на правову допомогу, під час розгляду господарської справи №922/2017/17   у розмірі 92 000 (дев`яносто дві тисячі) гривень ним було надано: договір №09-ЮО від 01.11.2018; додаткова угода  №01/09-ЮО від 04.02.2019 до договору №09-ЮО від 01.11.2018 на представництво інтересів та надання правової допомоги; рахунок №31/12/09 від 31.12.2020; опис виконаних робіт та наданих послуг у справі №922/2017/17 та їх загальна вартість від 13.01.2021; акт наданих послуг №14/01/21 від 14.01.2021; платіжні доручення №54871 від 04.01.2021р. на суму  10 000,00 грн., №54926 від 05.01.2021р. на суму 15 000,00 грн., №54967 від 06.01.2021р. на суму 15 000,00 грн., №55042 від 11.01.2021р. на суму 20 000,00 грн., № 55101 від 12.01.2021р. на суму 15 000,00грн., №55165 від 13.01.2021р. на суму 15 000,00 грн., №2744 від 15.01.2021р. на суму 2 000,00 грн. про оплату наданої правової допомоги.
          Заперечуючи проти заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, понесених представником Приватного акціонерного товариства "Львівський холодокомбінат", м. Львів, ТОВ «ФМ Хладопром» на поштову адресу суду надіслано клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (вх. № 2715 від 03.02.2021) - том 15, а.с. 1-6, в яких, позивач за зустрічним позовом (відповідач-1 за зустрічним позовом) наголошує на наступному.
          У своїй заяві ПрАТ «Львівський Холодокомбінат» оманливо зазначає, що нібито усі витрати, які він поніс, були здійснені у зв`язку з його участю у справі як відповідача, а підставою звернення є відмова позивача - ТОВ «ФМ Хладопром» від позову.
          Такі обставини не відповідають дійсності, суперечать матеріалам справи (у тому числі поданим раніше заявам і клопотанням, а також судовим рішенням у справі №922/2017/17).
          ТОВ «ФМ Хладопром» відзначає, що  ухвали господарського суду Харківської області від 12.01.2021 року та 19.01.2021 року у справі №922/2017/17, провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою ТОВ «ФМ Хладопром» від позову, та відмови                                 ПрАТ «Львівський холодокомбінат» від зустрічного позову.
           12.01.2021 року позивачем за зустрічним позовом - ПрАТ "Львівський холодокомбінат" надано до суду заяву про відмову від зустрічного позову, яку ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2021 року у справі №922/2017/17 - задоволено, та закрито провадження у справі № 922/2017/17.
          Таким чином, оскільки позивач за зустрічним позовом - ПрАТ «Львіський холодокомбінат» відмовився від зустрічного позову, відсутні законні підстави для стягнення судових витрат з відповідача за зустрічним позовом - ТОВ «ФМ Хладопром».
          Крім того, звертає увагу суду, що висновок експерта 313-04/19 від 08.04.2019 року складений на особисте приватне замовлення ПрАТ «Львіський холодокомбінат»,  є неправдивим, оманливим, суперечливим, та таким, що  складений с грубими численними порушеннями вимог Господарського процесуального кодексу України та «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», викликає сумніви щодо повноти, законності та неупередженості експерта під час проведення експертизи, та не може бути врахований як доказ у справі №922/2017/17, оскільки суперечить іншим матеріалам та доказам по даній справі.
          ТОВ «ФМ Хладопром» звертало увагу суду на невідповідність наданих                        ПрАТ «Львівський холодокомбінат» документів вимогам закону, неспівмірність та невідповідність зазначених у заяві витрат на правову допомогу.
          Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів не погоджується  з висновками господарського суду першої інстанції в частині стягнення правничої допомоги в розмірі 92000,00 грн., зважаючи на наступне.
          Приписами статті 59 Конституції України унормовано, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
          Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
          За приписами статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
          У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»     адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
          Визначення договору про надання правової допомоги міститься в     статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
          Згідно зі     статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
          Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України     передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
          До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
          Згідно з положеннями     статті 126 Господарського процесуального кодексу України     витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
          За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
          Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
          При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
          У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України     суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
          У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій  статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
          Аналогічна правова позиція висвітлена у постановах Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.
          Матеріали справи містять договір №09-ЮО на представництво інтересів та надання правничої допомоги від 01.11.2018, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Львівський холодокомбінат» в особі голови Правління  Манохіна Олега Валерійовича, який діє на підставі Статуту з однієї сторони, і Адвокатським об`єдананням «Інновейшн Легал Груп» в особі Керуючого  партнера (керівника) Рабіновича Михайла Петровича з іншої сторони (том 14, а.с. 130-131).
           За умовами пункту 1 договору об`єднання через своїх учасників (перелік яких визначений у пункті 2 Договору), кожен незалежно один від одного, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, за Клієнта зобов`язується надавати юридичне абонентське обслуговування з супроводження господарської діяльності Клієнта (далі - абонентське обслуговування), яке передбачає надання правової допомоги та представлення інтересів Клієнта в усіх державних органах місцевого самоврядування (включаючи виконавчі органи); в органах, уповноважених здійснювати примусове виконання судових рішень і рішень інших органів; інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування; перед фізичними особами та фізичними особами - підприємцями; в судах будь-якої юрисдикції та ому числі третейських судах.
          Для представництва інтересів Клієнта, кожен з учасників Об`єднання, перелічених у пункті 2 Договору, наділяється усіма необхідними для цього повноваженнями, зокрема, але     не  виключно:  правом знайомитись  з  матеріалами справи, робити з  них  витяги, виписки,   знімати з них копії, заявляти клопотання і відводи; давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення; подавати докази та брати участь у їх дослідженні; висловлювати свою думку з питань, які виникають під час розгляду справи; подавати заперечення проти клопотань, заяв, доводів і міркувань  інших осіб; знайомитись з протоколом про вчинення окремої процесуальної дії і подавати письмові зауваження до нього; одержувати копії рішень, ухвал, постанов, судових тощо, а також оскаржувати їх.
          Для представництва інтересів Клієнта в судах, кожен з учасників Об`єднання, перелічених пункті  2 Договору, вправі реалізовувати спеціальні повноваження сторін у судовому процесі, зокрема, але не виключно: змінити підставу або предмет позову; збільшити або зменшити розмір позовних вимог; відмовитися від позову; визнати позов повністю або частково; досягти примирення на будь-якій стадії судового процесу або під час виконавчого провадження (укласти мирову угоду), згідно вимог п. 3 Договору.
          Пунктом 7 Договору сторони погодили, що оплата за виконання визначених цим договором  доручень здійснюється Клієнтом згідно виставлення рахунків.
          Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Строк дії договору становить три роки. Усі відносини сторін, які залишилися неврегульованими вказаним Договором, регулюються чинним законодавством України, згідно вимог п. 8 Договору.
          Крім того, додатковою угодою №1/09-ЮО від 04.02.2019 до договору №09-ЮО на представництво інтересів та надання правової допомоги від 01.11.2018 сторони визначили наступне.
          Дана додаткова угода визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) Об`єднанню  за надання правової допомоги Клієнту у господарській справі № 922/2017/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива «Хладопром» до Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» про заборону використання знаку для товарів і послуг.
          Клієнт доручає, а Об`єднання зобов`язується надавати правову допомогу та здійснювати представництво й захист інтересів Клієнта у суді першої інстанції (господарський суд Харківської області) та за необхідності, у судах апеляційної (Східний апеляційний господарський суд) й  касаційної інстанції (Касаційний господарський суд, у т.ч. Велика Палата Верховного Суду). Види послуг та робіт, які Клієнт доручає надати/виконати Об`єднанню у зв`язку із наданням правової допомоги є такими:
          -Підготовка та подання позовної заяви;
          -Підготовка та подання апеляційної скарги;
          -Підготовка та подання касаційної скарги;
          -Підготовка та подання відзиву на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив;
          -Підготовка та подання клопотання, заяви або письмових пояснень;
          -Ознайомлення із матеріалами справи;
          -Участь у судовому засіданні;
          -Аналіз документів та / або доказів у справі;
          -Аналіз законодавства, яке регулює спірні правовідносини;
          -Формування правової позиції для Клієнта;
          -Підготовка та подання адвокатського запиту;
          -Усні та письмові консультації.
          Сторони погодили, що наведений вище перелік  послуг/робіт  не є вичерпним.
          Даною Додатковою угодою  сторони погодили наступну вартість перелічених у                   п. 2 цієї Угоди видів  послуг/робіт, що можуть та/або будуть виконані/надані  у процесі надання  правової допомоги у господарській справі №922/2017/17, у розрізі 1 години надання послуги/ виконання роботи.
          Оплата послуг і робіт, які були виконані у зв`язку із наданням правової допомоги у господарській  справі № 922/2017/17 здійснюється останнім на підставі рахунків, згідно             п. 5.1.
          Клієнт також бере на себе зобов`язання, за необхідності, по оплаті інших судових судового збору, витрат на проведення судових експертиз тощо), відповідно до 5.2.
          Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої  правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності), згідно п. 9.1.
          В Акті приймання-передачі наданих послуг №14/01/21 до Договору №09/ЮО на представництво інтересів та надання правової допомоги від 01.11.2018 та Додаткової угоди №01/09/ЮО від 04.02.2019 замовником -ПрАТ «Львівський холодокомбінат» і виконавцем -Адвокатське об`єднання «Іновейшн Легал Груп» врегульовано, що послуги надані в такому розмірі, згідно з переліком, вказаним у томі 14, а.с. 141-144.
          Суд апеляційної інстанції дослідив момент звернення ПрАТ «Львівський холодокомбінат» у відповідності до вимог статті 124 ГПК України із заявою про стягнення правової (правничої) допомоги.
          За матеріалами справи встановлено та підтверджено у судовому засіданні представником ПрАТ «Львівський холодокомбінат», що із зазначеною заявою про відшкодування правової (правничої) допомоги він звернувся після прийняття ухвали від 12.01.2021 року у даній справі (том 14, а. с. 112-117). 
Судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ПрАТ «Львівский холодокомбінат» від 18.01.2021 року, не застосувавши приписи ч. 2 ст. 124 ГПК України. 
За матеріалами справи встановлено, що ПрАТ «Львівский холодокомбінат» подано клопотання про відкладання розгляду справи (том 1, а.с.75). У подальшому надано письмові пояснення (том 2, а.с.18). За текстом вищевказаних документів відсутні жодні посилання щодо очікування понесених судових витрат у зв`язку із розглядом справи.
А тому, неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат є підставою для відмови в її відшкодуванні.
          З огляду на те, що ПрАТ «Львівський холодокомбінат» разом з першою заявою по суті спору не подало суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, судова колегія апеляційної інстанції  відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат у розмірі 92000,00 грн. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №904/4494/18.
          Водночас, ПрАТ «Львівський холодокомбінат» у своїй заяві про стягнення із позивача судових витрат посилається та надає копії документів, на підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема - «Опис виконаних робіт та наданих послуг у справі №922/2017/17 та їх загальна вартість від 13.01.2021». Такий документ було зазначено як за текстом заяви, так і у додатках до неї, а також в описі вкладень до цінного листа, в якому надійшла заява               ПрАТ «Львівський холодокомбінат».
          Однак, при цьому ПрАТ «Львівський холодокомбінат» не надає копію такого документа, натомість він надає копію опису виконаних робіт та наданих послуг у справі №922/2017/17 та їх загальна вартість від 14.01.2021 року, тобто складену на наступний день після того документа на який посилається у свої заяві.
          ПрАТ «Львівський холодокомбінат» посилається та надає копію Акту 14/01/21 від 14.01.2021 року. Цей документ, як і опис, датований січнем 2021 року. Однак, рахунок на оплату послуг/робіт, які були виконані у зв`язку із наданням правової допомоги за  Договором № 09-ЮО від 01.11.2018 року, було складено 31 грудня 2020 року, що свідчить про передчасність визначення суми наданих послуг, оскільки перелік наданих послуг було встановлено пізніше, тобто вартість послуг було розрахована під вже визначену розраховано реальну кількість витраченого часу, тяжкість, тощо, як це зазначає позивач за зустрічним  позовом.
          Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення  позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі з відповідача.
          За даною справою ПрАТ «Львівський холодокомбінат» має статус не тільки відповідача за первісним позовом у справі №922/2017/17, а й позивача за зустрічним позовом у справі № 922/2017/17.
          ПрАТ «Львівський холодокомбінат» в своїй заяві про стягнення з                                           ТОВ  «ФМ Хладопром»  не ототожнює витрати на правову допомогу надану по первісному позову та по зустрічному позову, де він позивач.
          Враховуючи наведене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що ПрАТ «Львівський холодокомбінат» не довів, що витрати на правову (правничу)  допомогу  пов`язані з його участю,  саме як відповідача у даній справі.
          Для підтвердження розміру витрат на професійну правову допомогу адвокату слід саме у договорі з клієнтом визначати механізм розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. (ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06 березня 2019 р). 
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій     статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. 
Загальне правило розподілу судових витрат визначене частиною 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Приписи статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" унормовують,  що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, згідно вимог статті 30 зазначеного Закону.
Отже, адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару (Постанова КЦС ВС у справі № 522/17845/15-ц від 18.12.2019).
Разом із тим , учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом, у відповідності до вимог статті 16 ГПК України.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний господарський суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складності справи, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та Додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського Суду від 11.03.2021 у справі №911/2681/19.
          Велика Палата Верховного Суду у своїх постановахвід 27.06.2018 р. у справі №826/1216/16 та від 20.09.2018 р. у справі №751/384015 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, а саме, на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.
          Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року,                          «East/ West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші, у рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
Так, у вищезазначеній справі Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим. Суд зазначив, що угода, якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який винен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з  урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
          Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, призначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі №911/3156/19.
          Із викладених вище правових позицій Верховного Суду та практики Європейського Суду з прав людини вбачається, що заявляючи вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу, заявник зобов`язаний надати документальне підтвердження своїх витрат, у т.ч. документ, який засвідчує оплату витрат на правову допомогу та детальний опис виконаних адвокатом робіт.
У даному випадку, суд першої інстанції  не врахував наведених вище правових позицій, що свідчить про помилковість висновків суду щодо наявності підстав для задоволення заяви.
З огляду на вищевикладені висновки Верховного Суду, судова колегія дійшла висновку, що достатнім для обґрунтування кількості часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, є надання суду документів, які містять інформацію про час, витрачений на вчинення необхідних дій, та обсяг наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартість. 
          У даному випадку, обсяг наданих послуг адвокатом при розгляді справи №922/2017/17  не відповідає критерію реальності.
Водночас, суд критично оцінює аналіз адвокатом законодавства, зокрема аналіз законодавства на стадії апеляції чи касації, якщо доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалися й доводи скарги чи відзиву не відрізнялися від доводів позовної заяви, апеляційної скарги чи відзиву на них.
Так, у  справах №756/2114/17  і  №911/3386/17 Верховний Суд зазначив, що оскільки правова позиція ПрАТ «Львівський холодокомбінат» в судах попередніх інстанцій не змінювалася, то не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу відповідачу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права, бо відповідач не міг бути необізнаним із позицією позивача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, отже підготовка цієї справи в суді касаційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.
Крім того, адвокат і клієнт не погодили фіксовану суму гонорару в договорі про надання правової допомоги, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлена вартість попереднього опрацювання матеріалів у справі й законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, є неспівмірною.
Таким чином, складність підготовлених адвокатом процесуальних документів суд оцінює не лише з огляду на їх кількість і обсяг (кількість сторінок), а й з урахуванням наведеного в них обґрунтування.
Варто зазначити, що сторона, яка заявляє про відшкодування витрат зобов`язана надати докази щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, чи доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу фактично адвокат витратив на виконання робіт.
Крім того, дослідивши ухвали у справі №922/2017/17, суд не визнавав обов`язковою явку представників сторін в судовому засіданні, а тому адвокату не обов`язково було з`являтися до суду й брати участь у засіданні. Адвокат міг скористатися своїм правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
          Водночас, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.
          Вирішуючи питання про компенсацію витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, у даному випадку,  суд не з`ясував відстані між містами та не здійснив розрахунок витрат ПрАТ «Львівський холодокомбінат» з урахуванням умов договору про надання правової допомоги.
          Колегія суддів апеляційної  інстанції зазначає, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
          З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
          У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Аналогічна правовова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 березня 2021 року у справі №916/3848/19.
При цьому суд враховує ту обставину, що договором про надання правової (правничої) допомоги №09-ЮО  від 01.11.2018 року, не передбачено переліку, вказаному в акті  приймання передачі  наданих послуг №14/01/21 від 14.01.2021 р., виконання відповідних робіт (учинення відповідних дій), доцільність виконання певних робіт, чи дублювали вони одна одну, чи справляли вплив на перебіг розгляду справи та чи потребували спеціальних професійних навичок.
Заявником не доведено реальність та неминучість понесених витрат на професійну правничу допомогу, деякі послуги взагалі не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами ТОВ «ФМ Хладопром» про не співмірність та завищення заявлених до стягнення витрат. 
З урахуванням наданих доказів та відповідно до положень частин 1 - 4, 5 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України, статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" судом досліджено обсяг наданих послуг та встановлено, що розмір понесених адвокатських витрат, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та обсяг виконаних робіт, оскільки адвокат не міг бути необізнаним з позицією ТОВ «ФМ Хладопром» у справі, законодавством, яким регулюється даний спір, документами та доводами, якими останній обґрунтовував свої вимоги та інші обставини, тобто, підготовка цієї справи у суді апеляційної інстанції та касаційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
Врахувавши положення процесуального законодавства, обсяг (фактичний об`єм) підтверджених адвокатських послуг, а також пов`язаність з розглядом саме цієї справи, обґрунтованість та реальність адвокатських витрат, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ПрАТ «Львівський холодокомбінат» та стягнення з ТОВ «ФМ Хладопром» витрат на правову     (правничу) допомогу у господарській справі №922/2017/17 у розмірі 92     000,00 грн.   
Щодо вимоги ПрАТ «Львівский холодокомбінат» про стягнення з                                ТОВ «ФМ Хладопром» 35000,00 грн. - витрат, пов`язаних із проведенням експертизи об`єктів інтелектуальної власності згідно договору №22-12/2018 від 12.12.18 у справі №922/2017/17, судова колегія апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
          Згідно ч. 4-5 ст. 127 ГПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Ролзмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути спів мірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
          Підтвердженням понесення ПрАТ "Львівський холодокомбінат" судових витрат на проведення експертизи на замовлення, за результатами якої був складений висновок                 №13-04/19 від 08.04.2019 для подання у господарську справу №922/2017/17 й міститься у її матеріалах, є наступні документи:
          -      Заява-звернення ПрАТ "Львівський холодокомбінат" від 09.12.2018 до судового експерта Солової К.А. про проведення експертизи та складання висновку із відповідним переліком для вирішення питань;
          -      Договір № 22-12/2018 про виконання робіт та надання послуг від 12.12.2018;
          -      Рахунок № 27-12/18 від 6 грудня 2018;
          -      Акт приймання-здавання виконаних робіт від 15.04.2019;
          -      Платіжне доручення № 393 від 24.01.2019.
          Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
          Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
          Апелянт не навів жодного аргументу та не підтвердив будь-яким доказом, що вартість проведеної на замовлення  ПрАТ «Львівський холодокомбінат» експертизи є неспівмірною із складністю справи №922/2017/17. Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 25.08.2020 не може братися до уваги за даною справою. Оскільки, порушення про які йдеться в даній постанові, не були виявлені судом касаційної інстанції. 
          На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку, про обгрунтованість та доведеність заявлених відповідачем за первісним позовом понесених витрат у розмірі 35000,00 грн., пов`язаних із проведенням у справі №922/2017/17 експертизи.
          Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фабрика морозива Хладопром» підлягає частковому задоволенню.
          Додаткова ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року у справі №922/2017/17 підлягає скасуванню в частині задоволення заяви ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі                92000,00 грн.
          В частині стягнення з ТОВ «ФМ Хладопром» 35000,00 грн. - витрат, пов`язаних із проведенням експертизи об`єктів інтелектуальної власності згідно договору №22-12/2018 від 12.12.18, додаткова ухвала господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року у справі №922/2017/17 залишається без змін.
          Щодо судового збору за подання апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
          Законом України «Про судовий збір» встановлено вичерпний перелік об`єктів справляння судового збору. Оскільки вказаним Законом прямо не передбачено, що за оскарження рішення суду, що стосується розподілу судових витрат, має бути сплачено судовий збір то він у будь-якій формі сплачуватись не повинен.  Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №240/6150/18.
          За відсутності прямої вказівки у законодавстві на необхідність сплати судового збору за подання скарг, їх залишення без руху чи повернення з підстави відсутності доказів сплати судового збору неправомірно обмежуватиме право скаржника на доступ до суду. Схожа правова позиція висвітлена в окремій думці до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №915/955/15. 
          Крім того, у пункті 6.3 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.09.2019 року зі справи №925/673/18 зазначено, що згідно з приписами пункту 5 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється судовий збір, зокрема, за подання заяви про винесення додаткового судового рішення. Аналогічним чином вирішується й питання щодо сплати судового збору за подання апеляційних (касаційних) скарг на додаткове рішення або ухвалу про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового судового рішення щодо повернення судового збору з державного бюджету. Аналогічна правова позиція викладена у постанові  Верховного Суду  від 01.10.2020 року у справі №910/1591/19.
          Керуючись статтями 123, 124, 126, 127, 129, 221, 244, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

                   Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю  «ФМ Хладопром»  на додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повний текст якої складено 01.02.2021 року), постановлену у справі №922/2017/17 за наслідками розгляду заяви ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення з позивача за первісним позовом судових витрат на правову (правничу) допомогу  задовольнити частково.
          Додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від 27.01.2021 року (повний текст якої складено 01.02.2021 року) у справі №922/2017/17 скасувати в частині задоволення заяви ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 92000,00 грн.
          Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі                   92000,00 грн. відмовити.
          В решті додаткову ухвалу господарського суду Харківської області від                27.01.2021 року (повний текст якої складено 01.02.2021 року) у справі №922/2017/17 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено та підписано 12.04.2021  року.

Головуючий суддя                                                                    Л.Ф. Чернота

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

Суддя                                                                                           О.О. Радіонова