КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа №369/11373/20                            Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук Л.М.
Провадження №22-ц/824/4242/2021       Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
16 червня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:
Головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                             Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року в справі позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування,-
ВСТАНОВИЛА
У вересні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у вигляді фактичного пошкодження транспортного засобу у межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору, за професійну правничу допомогу та експертне автотоварознавче дослідження у розмірі 18 500 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 07 березня 2020 року приблизно о 19 год 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , на 25 км-50 м автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», рухаючись в крайній правій смузі для руху після перестроювання в середню смугу для руху, різко зменшила швидкість і почала гальмувати, чим створила аварійну ситуацію автомобілю «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась в середній смузі, та через раптову появу автомобіля «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , загальмувала та змінила напрямок руху, в результаті чого допустила зіткнення з відбійником, пошкодивши керований нею транспортний засіб. 
17 лютого 2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 124 КУпАП. 
17 липня 2020 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . 
Внаслідок ДТП автомобіль «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , зазнав значних пошкоджень, відновлювальний ремонт в результаті його пошкодження при визначеній ДТП без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 274 347 грн 78 коп. 
Враховуючи, що автомобіль не підлягає ремонту і ринкова вартість вказаного автомобіля на момент пошкодження складає 187 367 грн 94 коп., а ринкова вартість у пошкодженому стані 68 078 грн 17 коп., то відновлювальний ремонт з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складає 119 289 грн 77 коп., що підтверджується висновком експерта №1-04/06 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04.06.2020 року. 
Тобто, матеріальний збиток ОСОБА_1 внаслідок ДТП складає 119 289 грн 77 коп. 
Цивільно-правова відповідальність власника «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом № ЕР.161300558.
23 червня 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки у відповідача були відсутні докази щодо встановлення вини винної особи у ДТП. 
20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування матеріального збитку у межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000 грн з відповідними додатками, зокрема, постановами. 
21 серпня 2020 року відповідач отримав заяву, проте на день подачі позову відповіді не надав.
За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено 1000 грн, за проведення експертного автотоварознавчого дослідження - 6500 грн, за надання професійної правничої допомоги - 11 000 грн, а тому розмір компенсації понесених позивачем витрат становить 18 500 грн.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» і страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у вигляді фактичного пошкодження транспортного засобу у межах ліміту відповідальності у розмірі 45 757 грн 26 коп.
Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що автомобіль ОСОБА_1 є фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт цього автомобіля перевищують вартість цього автомобіля до ДТП, що підтверджується Висновком експерта №1-04/06 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 04.06.2020 року.
Вказує, що дослідження спеціаліста автотоварознавця №567Е SOS_-200310-195709 від 26.05.2020 року не може бути належним доказом по даній справі, оскільки складене не експертом, а особою, яка не надала жодних доказів того, що вона є спеціалістом у такій сфері.
Також посилається, що оскільки за результатами проведеного огляду пошкодженого автомобіля між сторонами не було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, то ОСОБА_1 скористався своїм правом визначити розмір матеріального збитку власного автомобіля за допомогою проведення експертизи.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовано всі обставини справи, надано правильну оцінку доказам, наданим сторонами, та прийнято обґрунтоване і законне рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.
Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.
07 березня 2020 року о 19 год 15 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , на 25 км-50 м автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», рухаючись в крайній правій смузі для руху після перестроювання в середню смугу для руху, різко зменшила швидкість і почала гальмувати, чим створила аварійну ситуацію автомобілю «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалась в середній смузі, та через раптову появу автомобіля «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , загальмувала та змінила напрямок руху, в результаті чого допустила зіткнення з відбійником, пошкодивши керований нею транспортний засіб.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. (а.с. 14)
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 липня 2020 року провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП  закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. (а.с. 15)
У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 13)
Сторонами не заперечується, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».
Відповідно до ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
У ч. 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
За положеннями ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до п.п.34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
За положеннями п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
-   у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
-   у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Листом від 23 червня 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомило ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з тим, що у страховика відсутній будь-який документ, який би встановлював вину водія автомобіля «Kia Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , у вчиненні ДТП, що сталася 07 березня 2020 року.  Крім того, згідно з інформацією, яка містилася в довідці №3020068421890809 про ДТП, подія сталася внаслідок порушення ПДР водієм транспортного засобу «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 (а.с. 8)
20.08.2020 року ОСОБА_1 подав ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» заяву про страхове відшкодування матеріального збитку у межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000 грн. (а.с. 9-12) 
До заяви ОСОБА_1 в тому числі додав висновок експерта №1-04/16 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 04 червня 2020 року, згідно якого матеріальний збиток, завданий автомобілю «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження при ДТП, що сталася 07.03.2020 року, станом на дату проведення дослідження складає 187 367 грн 94 коп.; ринкова вартість у пошкодженому стані автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті пошкодження в ДТП, що сталася 07.03.2020 року, станом на дату проведення дослідження складає 68 078 грн 17 коп. (а.с. 11, 16-33)
Водночас, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 03.06.2020 року №31-D/77/0, виконаного на підставі замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», вартість матеріального збитку завданого власнику «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП становить 62 478 грн 49 коп., в тому числі 8235 грн 75 коп. ПДВ на вартість матеріалів та складових; ринкова вартість автомобіля на дату оцінки становить 154 089 грн. (а.с. 106-129) 
Відповідно до дослідження спеціаліста автотоварознавця №567Е SOS_-20310-195709 від 26 травня 2020 року, яке проведене на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 62478 грн 49 коп. (з ПДВ на запасні частини та матеріали); ринкова вартість автомобіля на момент ДТП до його пошкодження становить 154 089 грн; вартість відновлювального ремонту складає 150 088,79 грн (а.с. 57-85)
Листом від 06.10.2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомило ОСОБА_1 про те, що страхове відшкодування в розмірі 54 242 грн 74 коп. буде перераховано протягом 5 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату. (а.с. 86)
Згідно платіжного доручення №47564 від 07 жовтня 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало ОСОБА_1 54 242 грн 74 коп. (а.с. 56)
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що його автомобіль є фізично знищеним.
Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта з огляду на таке.
За положеннями ст. ст. 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За положеннями ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Як вбачається з висновку експерта №1-04/16 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 04 червня 2020 року, наданого ОСОБА_1 , вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗСвр=274 347,78 грн більша за ринкову вартість С=187 367,94 грн; такий КТЗ відновлювати економічно недоцільно. 
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 03.06.2020 року №31-D/77/0 та дослідження спеціаліста автотоварознавця №567Е SOS_-20310-195709 від 26 травня 2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП становить 62 478 грн 49 коп.; ринкова вартість автомобіля на дату оцінки становить 154 089 грн; вартість відновлювального ремонту складає 150 088,79 грн. Наведене свідчить, що автомобіль «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , не є фізично знищеним.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у висновку експерта №1-04/16 від 04 червня 2020 року зазначено, що строк експлуатації автомобіля становить 33 роки, коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу - 7,50%, водночас автомобіль «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , 1997 року випуску.
Крім того, у даному висновку застосовано процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, що залежить від умов його догляду, зберігання, використання тощо, рівним -1,25%.
Водночас, у протоколі технічного огляду КТЗ, проведеного 12.03.2020 року за участю довіреної особи власника ОСОБА_4 та експерта, зазначений технічний стан КТЗ, а саме, кузові складові КТЗ відновлювалися ремонтом ?3. (а.с. 79-82) 
Даний протокол підписаний довіреною особою ОСОБА_4 , жодних зауважень щодо технічного стану автомобіля не містить.
У висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 03.06.2020 року №31-D/77/0 та дослідження спеціаліста автотоварознавця №567Е SOS_-20310-195709 від 26 травня 2020 року вказано, що строк експлуатації автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 22,7 роки на дату оцінки (дата введення в експлуатацію КТЗ 01 липня 1997 року) та 23,67 роки, коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу - 0,00%. Також зазначено, що коефіцієнт додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, залежний від умов догляду, зберігання і експлуатації і т.д. становить - 10% (кузовні складові КТЗ відновлювалися ремонтом - три і більше деталей кузова).
Відповідно до 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів відхиляє висновок експерта №1-04/16 від 04 червня 2020 року, оскільки останній містить недостовірні дані щодо коефіцієнта коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу та коефіцієнта додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, які у подальшому використовувалися при визначенні розміру матеріального збитку.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що дослідження спеціаліста автотоварознавця №567Е SOS_-200310-195709 від26.05.2020 року не може бути належним доказом по даній справі, оскільки даний документ є письмовим доказом, поданий відповідачем на підтвердження своїх заперечень, що не суперечить нормам ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
Крім того, згідно ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                       Т.О. Невідома
 
                                                                                                А.А. Пікуль