ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 м. Херсон
справа №766/17903/19
провадження № 22-ц/819/497/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач)  Склярської І.В., 
суддів: Пузанової Л.В., 
Чорної Т.Г., 
секретар                                          Автонагова Ю.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О.І. від 21 грудня 2020 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради, про визначення місця проживання та відібрання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні, як орган опіки та піклування в Суворовському районі м. Херсона, ради про визначення місця проживання дитини, 
в с т а н о в и в:
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання та відібрання дитини, в якому просив:
- визначити місце поживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_2 , за адресою:  АДРЕСА_1 ; 
- відібрати дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_3 та передати батькові ОСОБА_2 , допустити негайне виконання рішення в цій частині; 
- стягнути з відповідача понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.12.2014 між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу народилась донька  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З липня місяця 2018 року сторони не проживають разом, з причин постійних «гульок» та вживання спиртних напоїв відповідачем. Відповідач покинула їх спільне місце проживання та разом з донькою переїхала за місцем своєї реєстрації, до своєї матері, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Однак відповідач постійно повертала йому доньку та залишала її жити з ним, аргументуючи тим, що їй немає за що утримувати дитину та необхідністю влаштування особистого життя.
Позивач зазначає, що відповідачка в цей час про доньку не згадувала та не цікавилася її життям. Також вона залишала доньку на його тітку, з проханням доглянути з дитиною годину, поки вона сходить до косметолога, проте сама зникала на декілька діб, при цьому відключивши телефон та забувши про доньку. 
Позивач вказує на те, що за пропозицією відповідачки про проживання дочки з батьком, з листопада по лютий місяці дитина проживала із позивачем у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за якою вона і зареєстрована. Увесь цей час відповідач взагалі з донькою не спілкувалася та не цікавилася її життям, він відводив дитину до дитячого садку №12 у м. Херсоні та забирав її, піклувався про неї, забезпечував всім необхідним, створив дитині всі умови для розвитку. Стверджує, що його будинок великий, 4 кімнати, для доньки відведено окрему кімнату. У вказаному будинку є всі необхідні умови для гідного життя та розвитку дитини, окрема дитяча кімната, сучасна техніка та меблі, предмети домашнього вжитку, гаряча вода та опалення, тепло, чисто та охайно, наявні дитячі іграшки та речі. Є місце для ігор та відпочинку. Натомість за місцем реєстрації та проживання відповідача, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , жахливі умови для проживання дитини, біля будинку та в самому будинку неналежні санітарно-гігієнічні умови, будинок погано опалюється, туалет та ванна кімната окремо від будинку. Крім того, вказаний будинок не є власністю відповідача, та як йому стало відомо, будинок виставлено на продаж. Іншого житла відповідачка не має. Тому у дитини відсутнє інше можливе місце проживання, крім як за місцем її реєстрації по АДРЕСА_1 . 
Позивач зазначає, що він офіційно працевлаштований на ПП «ГРАФЕН» та працює на посаді оператора складу, має стабільний дохід, гнучкий робочий графік, що дозволяє йому пристосовувати його життя під потреби дитини, є час супроводжувати її до дитячого садку, займатися її розвитком та іншим чином піклуватися про її фізичний, духовний, моральний стан, піклуватися нею.
07.11.2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні, як орган опіки та піклування в Суворовському районі м. Херсона ради про визначення місця проживання дитини.
Зустрічний позов мотивовано тим, що фактично з моменту припинення проживання однією родиною з ОСОБА_2 , з серпня 2018 року і по теперішній час, їх спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом із нею у житловому будинку її матері за адресою: АДРЕСА_4 . Місце перебування дитини ОСОБА_2 було відомо, він неодноразово навідував її за зазначеною адресою, жодних перешкод у спілкуванні з дитиною вона не створює, а навпаки намагалася здійснити все необхідне, щоб дитина не була позбавлена батьківського піклування через розлучення батьків. Дитина має окрему кімнату обладнану сучасною технікою та меблями, предметами домашнього вжитку. В будинку наявні гаряча вода та опалення, тепло, чисто, охайно. Дитина забезпечена дитячими речами та іграшками. З квітня 2019 року вона відвідує дошкільний підрозділ НВК №9, дитячі майданчики розташовані біля їхнього будинку. Зміна організації умов життя може негативно вплинути на її розвиток. Вказує, що вона має стабільний заробіток і фінансові заощадження та гнучкий графік роботи що дозволяє їй пристосовувати своє життя під потреби дитини, займатися її вихованням та розвитком, піклуватись про її фізичний, духовний, моральний стан. ОСОБА_2 не приймає жодної участі у фінансовому забезпеченні дитини. Рішенням Херсонського міського суду від 23.09.2019 року з ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, але він в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти на утримання дитини, наразі у Суворовському районному відділі виконавчої служби перебуває виконавче провадження № 60270370 щодо примусового стягнення аліментів. ОСОБА_2 , не зможе дати доньці ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не зможе забезпечити нормальних безпечних для здоров`я умов проживання, у зв`язку із чим просить визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 рудня 2020 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання та відібрання дитини  - відмовлено, зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні, як орган опіки та піклування в Суворовському районі м. Херсона ради про визначення місця проживання дитини - задоволено.
Суд ухвалив: визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивовано, зокрема, тим, що проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 , буде відповідати саме інтересам дитини.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , вказує, що оскаржуване рішення суду не ґрунтується на належних, допустимих, достовірних доказів, у зв`язку з цим, просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; визначити місце проживання ОСОБА_4 з батьком, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; відібрати дитину, ОСОБА_4 , від матері ОСОБА_3 та передати батькові ОСОБА_2 та допустити негайне виконання рішення в цій частині; відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за зустрічним позовом, в повному обсязі; стягнути судові витрати на користь ОСОБА_2 .. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 та її адвокат доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду вважають законним та обґрунтованим .
Заслухавши доповідача, адвокатів сторін, позивача, відповідачів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.12.2014, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 552 (а.с. 9).
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис № 290 (а.с. 10).
Сторони проживають окремо. Будинок, в якому проживає ОСОБА_2 належить на праві власності його матері, квартира, в якій проживає ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4 належить її матері. Сторони не надали доказів щодо наявності у будь-кого з них житла, належного йому на прав власності.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку. Проте, ОСОБА_4 в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти на утримання дитини (а.с. 68).
09.10.2019 державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження, щодо примусового стягнення аліментів (а.с. 70).
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №766/10857/19 виданого 23.08.2019 Херсонським міським судом Херсонської області, заборгованість станом на 01.03.2020 становить 19140,75 грн. (а.с. 131), а станом на 01.03.2021 - 48 999 грн.75 коп (т. 2 а.с. 13), що стало підставою для внесення заяви ОСОБА_3 до ЄРДР з прававою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст. 164 ч.1 КК України (т. 2 а.с.35).
Також, державним виконавцем винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про арешт майна боржника (т. 2 а.с.15,16).
ОСОБА_2 працює на ПП «ГРАФЕН», на посаді оператора складу, має гнучкий робочий графік, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 20). 
Малолітня ОСОБА_4 виховується у дошкільному підрозділі НВК № 9 з 01 квітня 2019 року, має достатній рівень знань з програми «Дитина»; більшу частину вільного часу проводить з дітьми у спільних іграх, бесідах; дитина завжди чиста та охайна, дисциплінована, стримана, з повагою відноситься до дорослих; виховується матір`ю ОСОБА_3 .В та бабусею ОСОБА_6 , які приділяють належну увагу вихованню та освіті (с.а. 39). 
Відповідно до довідки Суворовської районної у м. Херсоні ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 900 від 22.10.2019 року, вказано, що за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 проживають за даною адресою з серпня 2018 року і по теперішній час (а.с. 65).
Будинок у якому проживала ОСОБА_3 з дитиною був проданий, мати відповідачки придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , в якій вся родина мешкає.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 16.07.2020 року за адресою: АДРЕСА_5 , зазначено, що в квартирі централізоване опалення, зроблено сучасний ремонт. В наявності меблі, побутова техніка (бойлер, пральна машина, телевізор), меблі кухонні у стадії покупки, є окрема кімната, окреме ліжко, дитяча стінка, в наявності одяг, взуття, багато іграшок, розвиваючих ігор, створено умови для проживання, виховання, розвитку дитини (а.с. 185).
З висновків та рекомендацій психологічного дослідження Херсонської міської громадської асоціації психологів та психотерапевтів № 144 від 09.10.2020 року вбачається, що наразі малолітня дитина ОСОБА_4 , 5 років, має постійно проживати зі своєю матір`ю, для цього створені всі умови, психологічний клімат створений у родині позитивний. Враховуючи, що батько ОСОБА_4 - ОСОБА_2 наразі проживає з новою сім`єю малолітньою дитиною нової дружини, дитині більш комфортно буде розвиватися у безпечному середовищі до якого вона звикла. Мама та бабуся не забороняють їх зустрічатися з батьком та батько наразі періодично забирає дитину до себе. Психологом рекомендовано, що мамі необхідно скласти графік зустрічей з батьком у відповідності до розпорядку життя ОСОБА_4 та зазначено, що зміна місця проживання може стати для ОСОБА_4 великим стресом, може призвести до появи психосоматичних розладів, наслідки яких буде лікувати роками (а.с. 197-198).
Відповідно до висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона від 08.11.2019 року щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи інтереси дитини, виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради органу опіки та піклування Суворовського району м. Херсона, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 (а.с. 80).
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники органу опіки та піклування не навели конкретних та обґрунтованих обставин для наведеного висновку; висловлювали власну позицію, що дитина має проживати з матір`ю; у судових дебатах представник органу опіку та піклування висловила позицію визначену у висновку цього органу. Колегія суддів, вважає, що висновок органу опіку та піклування не ґрунтується на належним чином, встановлених та досліджених обставинах справи, а тому є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.
Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.
Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.
На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.
Згідно із ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 , вважаючи, що дитина має проживати з ним, не навів поважних причин щодо тих обставин, що протягом проживання дитини з матір`ю, він не забезпечував для дитини належний рівень утримання та виховання. Він дійсно не сплачує аліменти на утримання дитини, присуджені з травня 2019 року. Надати обґрунтовані пояснення щодо не утримання ним, як батьком, доньки ОСОБА_4 , не турбування про забезпечення своєї дитини найнеобхіднішим, не зміг, а його позиція у цьому питанні зводилася до негативного відношення до відповідачки, при цьому, наведене свідчить, що потреби дитини залишаються поза його належною батьківською увагою.
ОСОБА_2 , посилаючись на те, що відповідачка та її мати не дають йому можливості спілкуватися з дочкою, пояснив, що ні до суду, ні до органу опіки та піклування з питанням визначення порядку та способу участі у спілкуванні та вихованні дитини, не звертався. 
ОСОБА_2 , посилаючись на батьківську стурбованість проживанням дитини з матір`ю, та не погоджуючись з вищенаведеними висновками та рекомендаціями психолога пояснив, що для з`ясування дійсності та необхідності наведених рекомендацій та висновків щодо дитини, він, до психологів, які прийняли участь у визначенні психоемоційному стані доньки, її бажання з ким з батьків вона хоче проживати, не звертався.
З рішення суду першої інстанції від 23 серпня 2019 року про стягнення аліментів, вбачається, що ОСОБА_2 був достовірно обізнаний про судове провадження щодо стягнення з нього аліментів. Стягнення аліментів відбувається на користь того з батьків, з ким проживає дитина, а у позовній заяві зазначено про проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказане не було заперечено.
Наведене свідчить, що місце проживання дитини з матір`ю, не є таким, що змінено нею самостійно без згоди батька, як про це зазначив адвокат Верещака О.М. Отже, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 проживала з матір`ю на підставі закону.
Відповідно до ч.1 ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання   дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.
Підстави для застосування положень ст. 162 СК України, для відібрання ОСОБА_4 у її матері ОСОБА_3 позивачем не доведені.
Не доведено позивачем і те, що залишення ОСОБА_4 у матері - ОСОБА_2 є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.
Допитані за клопотанням ОСОБА_2 свідки не надали тих показань, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини з батьком. Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що не є знайомими позивача та відповідачки, посилаючись на аморальну поведінку ОСОБА_3 , яка з матір`ю та дитиною певний час орендувала квартиру в будинку, якому проживають свідки, зазначили, що з нею не спілкувалися, в поліцію не зверталися, поліція щодо ОСОБА_3 їх не опитувала. 
Зазначені покази надають підстави для відхилення судом письмової характеристики, наданій на ім`я адвоката Верещака О. стосовно ОСОБА_3 ст. ДОП СДОП ВП Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області /т.2 а.с.46/. Крім того, ОСОБА_10 показала, що у той час, коли вона бачила дитину, дівчинка виглядала добре, охайно, доглянута.
Інформація з дитячих садків свідчить про те, що дитина ОСОБА_4 проживає з матір`ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_6 , які приділяють її належну увагу; дитина характеризується позитивно, також має позитивні емоції відносно матері, батька та бабусі (т. 1 а.с. 66, т. 2 а.с. 56).
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у ОСОБА_2 змінився спосіб життя, він утворив сім`ю з іншою жінкою, протягом тривалого часу не виявляє будь-якої матеріальної турботи щодо дитини, ОСОБА_4 з часу окремого проживання батьків вже тривалий час проживає з мамою та бабусею, оточення близьких людей та помешкання в якому вона з ними проживає є для її віку (5 років на час ухвалення рішення суду першої інстанції) більш сприятливим і підстав для зміни місця її проживання з батьком у сукупності всіх вищенаведених обставин, не вбачається.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Таким чином, проживання дитини з матір`ю, за вищенаведених обставин, буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме її вихованню та розвитку. 
Батько дитини, безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, займатися вихованням, незалежно від того з ким дитина буде проживати.
Таким чином, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної скарги в межах доводів апеляційної скарги, обставини справи, не містять підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК України, суд,
                                       постановив:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
       Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                            І.В. Склярська

Судді:                                                          Л.В. Пузанова

                                             Т.Г. Чорна 

Повний текст постанови суду складено 20 травня 2021 року.

Суддя                                                         І.В. Склярська