Єдиний унікальний номер 235/6092/20 
Номер провадження 22-ц/804/1030/21        

Єдиний унікальний номер 235/6092/20                                                  Головуючий у 1 інстанції Хмельова С.М.
Номер провадження 22-ц/804/1030/21                                                                                Доповідач Корчиста О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем   України

09 червня 2021 року              Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді               Корчистої О.І.
суддів:    Агєєва О.В., Космачевської Т.В.
за участю секретаря              Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №235/6092/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод», третя особа ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Красноармійського міськрайонного суду  Донецької області від 25 січня 2021 року,

                                                        встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.
В обґрунтування позовних зазначала, що з 01 квітня 2005 року вона працює у відповідача на різних посадах. 
З 14 листопада 2014 року її призначено на посаду головного метролога - начальника відділу метрології філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила дитину ОСОБА_3 і перебувала у відпустці для догляду за дитиною до трьох років.
ІНФОРМАЦІЯ_2 вона народила дитину ОСОБА_4 .
У зв`язку з народженням другої дитини 10 липня 2020 року на адресу відповідача вона надіслала заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
17 серпня 2020 року нею було отримано лист від відповідача № 01/06-67 від 22 липня 2020 року у якому вказано, що вона не перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод».
17 серпня 2020 року вона направила на адресу відповідача лист з проханням письмово повідомити з яких підстав здійснено її звільнення та надіслати на її адресу копію наказу про звільнення, що підтверджується фіскальним чеком Укрпошти від 18 серпня 2020 року.
Вказаний лист відповідач отримав 25 серпня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 25 серпня 2020 року. Відповіді на зазначений лист позивачка не отримала.
Також зазначала, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області знаходиться справа №235/3839/20 за позовом ОСОБА_1 до відповідача, третя особа Приватне акціонерне товариство «Донецький металургійний завод» про зобов`язання вчинити певні дії.
15 вересня 2020 року вона отримала відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що її вимоги ґрунтуються на наявності між сторонами трудових правовідносин, проте такі правовідносини між сторонами відсутні, що внаслідок ліквідації філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» її працівників було звільнено відповідно до наказу №2 від 30 червня 2017 року.
До відзиву на позовну заяву відповідач долучив копію наказу про звільнення працівників підприємства №2 від 30 червня 2017 року. Наказ про звільнення підписав третя особа - голова ліквідаційної комісії ОСОБА_2 ..
Наказ відповідача про звільнення працівників підприємства №2 від 30 червня 2017 року позивачка вважає незаконним за наступних підстав.
Згідно вказаного наказу працівники філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» звільнені за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.
Вказувала, що вона своєї згоди на звільнення не давала, про звільнення за угодою сторін з 30 червня 2017 року дізналася лише 15 вересня 2020 року.
У мотивувальній частині наказу про звільнення вказано, що на підставі наказу №1 від 27 червня 2017 року працівники підприємства повинні були з`явитися 30 червня 2017 року для оформлення трудових відносин з філією «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь»-металургійний завод» за адресою: 85300, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Торговельна, 106А. 
Однак, відповідно до акту №1 «Про невиконання наказу №1 від 27 червня 2017 року «Про припинення трудових відносин з працівниками за угодою сторін і у зв`язку з ліквідацією філії «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» 30 червня 2017 року з ранку і протягом усього робочого дня не з`явилися для припинення трудових відносин і на підставі цього всі працівники були звільнені в зв`язку з угодою сторін.
Зазначає, що своєї згоди на звільнення не давала, про наказ №1 від 27 червня 2017 року не знала, з`явитися за вказаною в наказі адресою не мала можливості в зв`язку тим, що з 28 квітня 2017 року по 14 вересня 2017 року у зв`язку з пологами дитини ОСОБА_3 вона знаходилась на лікарняному. 
Також вказує, що наказ про звільнення є індивідуальним правовим актом (індивідуальним правовим приписом, що виступає способом реалізації нормативних актів уповноваженими органами у випадках конкретних індивідуальних правовідносин). Тому в наказі про звільнення повинно бути вказане її прізвище, ім`я та по батькові.
Між сторонами не було ні домовленості, ні визначення строку припинення договору. Відповідач сам вирішив, що припиняє трудові відносини з 30 червня 2017 року.
Відповідач в день звільнення не видав належно оформлену трудову книжку і не провів з позивачкою розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, не видав копію наказу про звільнення.
Вважає, що звільнення відбулось без законної підстави, тому звертається з даним позовом до суду про поновлення на попередній роботі.
Копію наказу про звільнення відповідач не вручив, копію наказу про звільнення позивач отримала 15 вересня 2020 року з відзивом на позовну заяву по іншій справі, трудова книжка знаходиться у неї в зв`язку з тим, що відповідач віддав її у грудні 2016 року в місті Донецьку, щоб вона не пропала на тимчасово окупованій території, запис про звільнення в ній відсутній, тому строк на звернення з даним позовом, на думку позивача, вона не порушила.
Просила визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про звільнення працівників підприємства №2 від 30 червня 2017 року; поновити її на посаді головного метролога - начальника відділу метрології з 30 червня 2017 року; стягнути з відповідача на її користь сплачені судові витрати у розмірі 5000 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Красноармійського міськрайонного суду  Донецької області від 25 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», третя особа ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в сумі 8000 гривень.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Верховним Судом України у постанові від 26 жовтня 2016 року по справі №6-1269цс16 зроблено висновок, що, розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України, суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення.
Матеріали справи не містять доказів наявності домовленості сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою, її волевиявлення на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення, тому відсутні підстави для її звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Крім того вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що вбуло ліквідовано філію, а не підприємство.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
До Донецького апеляційного суду від ПрАТ «Донецьксталь» надійшов відзив,  в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
В судовому засіданні апеляційного суду Аветисян Р.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» Петренко Н.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судове засідання апеляційного суду третя особа ОСОБА_2 не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Подав заяву з проханням розглянути справу без його участі.
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено, що Наказом від 30 червня 2017 року за № 2 «Про звільнення працівників підприємства», який видано головою ліквідаційної комісії ПАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» філія «Металургійний комплекс», звільнено працівників філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Обґрунтування наказу полягає в тому, що на підставі Наказу № 1 від 27 червня 2017 року працівники підприємства повинні були з`явитися 30 червня 2017 року для оформлення припинення трудових відносин з філією «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» за адресою: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, 106А. Проте, у відповідності до акту № 1 від 30 червня 2017 року «Про виконання наказу № 1 від 27 червня 2017 року «Про припинення трудових відносин з працівниками за згодою сторін у зв`язку з ліквідацією філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», працівники філії 30 червня 2017 року з 8:00 ранку та протягом всього робочого дня не з`явились для припинення трудових відносин».
Також судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження матір`ю дитини вказана ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження матір`ю дитини вказана ОСОБА_1 .
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 14 листопада 2014 року призначена головним метрологом філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» начальником відділу метрології, 14 листопада 2014 року прийнята головним метрологом ПАТ «Донецький металургійний завод» за суміщенням. Запис у трудовій книжці під номером «16» останній.
Заява ОСОБА_1 про надання їй відпустки для догляду за дитиною з 22 липня 2020 року до досягнення нею трирічного віку датована 10 липня 2020 року. ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» листом від 22 липня 2020 року повідомило ОСОБА_1 про те, що вона не перебуває у трудових відносинах з даним підприємством.
ОСОБА_1 листом від 17 серпня 2020 року звернулась до генерального директора – голови правління ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» з проханням повідомити з яких підстав здійснено її звільнення та надіслати на її адресу копію наказу про звільнення. Даний лист отримано адресатом 25 серпня 2020 року.
В межах розгляду цивільної справи 235/3839/20 ОСОБА_1 15 вересня 2020 року отримано відзив на її позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод». У додатку до даного відзиву наявний наказ по філії «Металургійний комплекс» ПрАТ ДМЗ» від 30 червня 2017 р. № 2.
Згідно з витягом з кримінального провадження № 12017050410000777 до ЄРДР 22 березня 2017 року внесено відомості за правовою кваліфікацією ст. 341 КК України про те, що група невідомих осіб незаконно захопили будівлі структурного підрозділу групи «Донецьксталь» - ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», що розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, 174.
Оголошення про необхідність з`явитися 30 червня 2017 року для оформлення припинення трудових відносин 30 червня 2017 року було розміщено у газеті «Маяк» за №с 26 від 29 червня 2017 року.
Філію «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» ліквідовано.
Відповідно до відомостей з Пенсійного фонду за формою ОК-5, ОК-7 нарахування заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалося Філією «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» до березня 2017 року включно. З цих відомостей також вбачається, що у звітному 2017 р. позивачка перебувала в трудових відносинах з філією «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (код ЄДРПОУ 34850132). З березня 2017 року філією «Металургійний комплекс «Донецьксталь» - Металургійний завод» припинено подачу звітності з єдиного внеску та відповідні відрахування.
ОСОБА_1 перебувала на обліку в департаменті як отримувач державної допомоги при народженні дитини з 02 січня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 на дитину ОСОБА_3 , згідно інформації Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 03 грудня 2020 року.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції частково не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у трудових правовідносинах між відповідачем та його працівниками, зокрема ОСОБА_1 , з березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, які на ньому працювали, враховуючи те, що припинилося провадження господарської діяльності відповідача та він втратив доступ до документації, з огляду на що, уповноважена особа відповідача  з березня 2017 року не має можливості здійснити записи щодо прийому чи звільнення працівників, а також будь-які інші юридично значимі правові дії, на підставі яких могли б виникати чи припиняти свою дію певні правовідносини, підприємство, на якому працювала ОСОБА_1 ліквідовано, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають.
Такі висновки суду першої інстанції частково не відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам та встановленим обставинам.
Встановлено, що з копії трудової книжки позивача вбачається, що з 01 лютого 2007 року позивач перебувала у трудових відносинах з відокремленим підрозділом філією «Металургійний комплекс» ПРАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод». 
14 листопада 2014 року призначена головним метрологом філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» начальником відділу метрології, 14 листопада 2014 року прийнята головним метрологом ПАТ «Донецький металургійний завод» за суміщенням. Запис у трудовій книжці під номером «16» останній. (а.с. 11-13)
Наказом від 30 червня 2017 року за № 2 «Про звільнення працівників підприємства», який видано головою ліквідаційної комісії ПАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» філія «Металургійний комплекс», звільнено працівників філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України). Обґрунтування даного наказу полягає в тому, що на підставі Наказу № 1 від 27 червня 2017 року працівники підприємства повинні були з`явитися 30 червня 2017 року для оформлення припинення трудових відносин з філією «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» за адресою: 85300, Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, 106А. Проте, у відповідності до акту № 1 від 30 червня 2017 року «Про виконання наказу № 1 від 27 червня 2017 року «Про припинення трудових відносин з працівниками за згодою сторін у зв`язку з ліквідацією філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», працівники філії 30 червня 2017 року з 8 ранку та протягом всього робочого дня не з`явились для припинення трудових відносин». (а.с. 8)
На підтвердження позовних вимог позивачем додано, свідоцтва про народження ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження матір`ю дитини вказана ОСОБА_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження матір`ю дитини вказана ОСОБА_1 . (а.с. 9,10)
Заява ОСОБА_1 про надання їй відпустки для догляду за дитиною з 22 липня 2020 року до досягнення нею трирічного віку датована 10 липня 2020 року. (т.І, а.с. 14)
ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» листом від 22 липня 2020 року повідомило ОСОБА_1 про те, що вона не перебуває у трудових відносинах з даним підприємством.  (т.І, а.с. 15)
ОСОБА_1 листом від 17 серпня 2020 року звернулась до генерального директора – голови правління ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» з проханням повідомити з яких підстав здійснено її звільнення та надіслати на її адресу копію наказу про звільнення. Даний лист отримано адресатом 25 серпня 2020 року. (т.І, а.с. 16, 17)
Згідно з витягом з кримінального провадження № 12017050410000777 до ЄРДР 22 березня 2017 року внесено відомості за правовою кваліфікацією ст. 341 КК України про те, що група невідомих осіб незаконно захопили будівлі структурного підрозділу групи «Донецьксталь» - ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . (т.І, а.с. 62)
Оголошення про необхідність з`явитися 30 червня 2017 року для оформлення припинення трудових відносин 30 червня 2017 року було розміщено у газеті «Маяк» за №26 від 29 червня 2017 року. (т.І, а.с. 64-65)
Філію «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» ліквідовано. (т.І, а.с. 66-71)
Відповідно до відомостей з Пенсійного фонду за формою ОК-5, ОК-7 нарахування заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалося Філією «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» до березня 2017 року включно. З цих відомостей також вбачається, що у звітному 2017 р. позивачка перебувала в трудових відносинах з філією «Металургійний комплекс» приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (код ЄДРПОУ 34850132). З березня 2017 року філією «Металургійний комплекс «Донецьксталь» - Металургійний завод» припинено подачу звітності з єдиного внеску та відповідні відрахування. (т.І, а.с. 72-75)
Згідно інформації Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської рада від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в департаменті як отримувач державної допомоги при народженні дитини з 02 січня 2018 року по 31 березня 2020 року на дитину ОСОБА_3 . (т.І, а.с.72-75)
Відповідно до частин першої та шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення.
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.
Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.
Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення.
Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору.
Відповідно до ч.1 - 3 ст. 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. 
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
Наказом від 30 червня 2017 року за № 2 «Про звільнення працівників підприємства», який видано головою ліквідаційної комісії ПАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» філія «Металургійний комплекс», звільнено працівників філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України).
В матеріалах справи відсутні відомості щодо дій відповідача по оформленню припинення трудового договору з ОСОБА_1 за п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Зазначаючи  про наявність підстав для звільнення позивача за п. 1 ст. 36 КЗпП України, суд першої інстанції не врахував, що ліквідація філіалу «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод», що є відокремленим структурним підрозділом відповідача, не є ліквідацією самого підприємства - відповідача у цій справі, відомості щодо ліквідації якого в матеріалах справи відсутні.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.
Отже, як укладення трудового договору, так і його припинення мають оформлятися локальним актом роботодавця, який має індивідуальну дію щодо конкретного працівника.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не з`ясував чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою, чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення, а також, що матеріали справи не містять доказів наявності домовленості сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою, є обґрунтованими.
Оскільки, накази голови ліквідаційної комісії філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ» № 1 від 27 червня 2017 року та № 2 від 30 червня 2017 року не містять посилання на прізвище позивача, вони стосуються невизначеного кола працівників філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ» і тому не підтверджують безпосередньо факт звільнення позивача ОСОБА_1 , в тому числі за пунктом 1 статті 36 КЗпП (за угодою сторін).
Беручи до уваги наведене, а також відсутність запису у трудовій книжці позивача про звільнення,  апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що  трудові відносини між сторонами розірвані, а також відсутність підстав для його припинення на підставі п. 1 ст. 36  КЗпП України та поновлення позивача на роботі, оскільки таке звільнення не відбулось.
Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справа № 236/1286/19 (провадження № 61-2567св20).
Щодо посилань відповідача на отримання від позивача мовчазної згоди (конклюдентних дій) на її звільнення з займаної посади через відмову у подальшому продовжувати трудові відносини, що було виражене у нез`явленні за юридичною адресою відповідача та у відмові  написати заяву щодо переводу до інших структурних підрозділів відповідача, що розміщені на підконтрольній території України, то суд апеляційної інстанції вважає цей довід є безпідставним з огляду на наступне.
Згідно частини 2, 3 статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Натомість така позиція відповідача суперечить нормам матеріального права.
Так, виходячи зі змісту ст. 21 КЗпП України трудовий договір спрямований на здійснення та забезпечення трудових функцій працівника.
Згідно зі ст. 626 ЦК України цивільно-правовий договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Головна відмінність між трудовим та цивільно-правовим договором полягає у предметі договору. Так, предметом трудового договору є власне праця людини, в той час як предметом цивільно-правових відносин є результат такої праці.  
Враховуючи характер правовідносин між сторонами, можна зробити висновок, що дані правовідносини є виключно трудовими, а не цивільно - правовими.
Отже, оскільки трудовий договір не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, тому до спірних правовідносин, які є виключно трудовими, не можна застосовувати норми ЦК України, у тому числі і положення ст. 205 ЦК України, а слід застосовувати норми КЗпП України.
Вказана правова позиція узгоджується з судовою практикою суду касаційної інстанції при розгляді справ у подібних правовідносинах (рішення ВССУ у справі № 6-53509св13, рішення ВСУ у справі №6-4684св10).
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції, які викладені в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, не відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, а також суперечать наявним в матеріалах справи письмовим доказам, у зв`язку з чим, враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів вважає за можливе змінити рішення суду в частині мотивів відмови в задоволенні позову.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, але невірно визначив мотиви такої відмови, рішення суду в  частині мотивів відмови в задоволенні позову підлягає зміні на підставі частини 4 статті 376 ЦПК України.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                                          постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Красноармійського міськрайонного суду  Донецької області від 25 січня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:          

Повний текст постанови складено 09 червня 2021 року.

Головуючий                                                                                         О.І. Корчиста