ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1631/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2021
по справі №916/1631/20
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго"
про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 02.11.2018 № 7027/18-КП-23 в розмірі 18 164,96 грн.
(суддя першої інстанції: Шаратов Ю.А., дата та місце ухвалення рішення: 09.02.2021, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп.Шевченка, 29)

В червні 2020 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ «НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго" про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу від 02.11.2018 №7027/18-КП-23 в розмірі 18 164,96 грн., з якої 15 898,39 грн. - пеня, 1 344,71 грн. - 3 % річних, 921,86 грн. - інфляційні втрати.
Позовні вимоги, із посиланням на ст. 11, 12, 13, 14, 15, 16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, статті 20, 173, 174, 175, 193, 216, 217, 218, 230, 231, 264, 265 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору постачання природного газу від 02.11.2018 № 7027/18-КП-23 щодо своєчасної оплати.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по даній справі позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 4769,52 грн. (чотири тисячі сімсот шістдесят дев`ять гривень 52 коп.) - пені, 1    344,71 грн. (одна тисяча триста сорок чотири гривні 71 коп.) - 3 % річних, 921,86 грн. (дев`ятсот двадцять одна гривня 86 коп.) - інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн., відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго" в частині стягнення 11   128,87 грн.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ.
Разом з тим, враховуючи інтереси сторін, поведінку винної сторони та ступень виконання зобов`язання, а саме повну оплату суми основного боргу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків позивачу, стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, суд першої інстанції зменшив суму пені до 4  769,52 грн.
Частково не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, АТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 11128,87 грн. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині - про задоволення позовних вимог.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема ст. 625 Цивільного кодексу України, та процесуального, зокрема, ст.ст. 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України,без дослідження усіх істотних обставин справи та підлягає скасуванню в частині відмовлених позовних вимог.
Сторони визначили вид забезпечення виконання зобов`язання неустойкою, що передбачена умова договору, та вже заздалегідь визначили розмір пені за неналежне виконання зобов`язання, а тому позивач вважає, що суд неправомірно самостійно визначив розмір пені.
Скаржник зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема споживачів.
Також апелянт вважає, що під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача, а штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором постачання природного газу. Відповідач до матеріалів справи не надав жодних належних доказів, які б підтверджували неспроможність відповідача виконати взяті на себе зобов`язання.
На думку заявника апеляційної скарги, зменшення судом першої інстанції розміру пені суперечить принципам розумності, справедливості, добросовісності, що призводить до зловживання з боку боржника та може розцінюватися як спосіб уникнення від відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по справі №916/1631/20, вирішено розглянути апеляційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по справі №916/1631/20 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. 
01.04.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Крім того, у відзиві представник відповідача просить стягнути з позивача на користь Комунального підприємства теплових мереж «Южтеплокомуненерго» судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 3000 грн. До відзиву надано додаткові документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
08.04.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому АТ «НАК «Нафтогаз України» просить відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки підстави для її задоволення відсутні.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.11.2018 між позивачем та відповідачем укладено Договір постачання природного газу № 7027/18-КП-23.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору від 02.11.2018 постачальник (Позивач) зобов`язався поставити споживачеві (Відповідачу) у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.
Згідно з приписами п.п. 2.1, 3.7 Договору від 02.11.2018 постачальник передає споживачу з 01.11.2018 по 30.11.2018 (включно) природний газ обсягом до 40,00 тис. куб.м. Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.
Відповідно до пунктів 5.1, 5.2, 5.4 Договору від 02.11.2018 ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб. м. газу становить 6   235,51 грн., крім того, податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7    482,61 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.
Пунктом 6.1 Договору від 02.11.2018 встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. 
28.11.2018 між сторонами по справі укладено Додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу 02.11.2018 № 7027/18-КП-23 в якій сторони, зокрема, дійшли згоди викласти пункт 2.1 договору в наступній редакції:
"Постачальник передає споживачу в період з 01.11.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 281 тис. куб.м., в тому числі по місяцях: листопад 2018р. - 40,00 тис.куб.м.; грудень 2018р. - 55,00 тис.куб.м.; січень 2019р. - 65,00 тис.куб.м.; лютий 2019р. - 55,00 тис.куб.м.; березень 2019р. - 46,00 тис.куб.м.; квітень 2019р. - 20,00 тис.куб.м.".
18.03.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору від 02.11.2018.
20.03.2019 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №3 до Договору від 02.11.2018, в якій сторони, зокрема, дійшли згоди викласти пункт 2.1 договору в наступній редакції:
"Постачальник передає споживачу в період з 01.11.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 133,068 тис. куб.м., в тому числі по місяцях: листопад 2018 - 19,422 тис.куб.м.; грудень 2018 - 24,031 тис.куб.м.; січень 2019 - 27,950 тис.куб.м.; лютий 2019 - 22,236 тис.куб.м.; березень 2019 - 19,429 тис.куб.м.; квітень 2019 - 20,00 тис.куб.м.".
26.03.2019 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 4 до Договору від 02.11.2018, в якій змінено преамбулу.
22.04.2019 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 5 до Договору від 02.11.2018, в якій сторони дійшли згоди викласти в пункті 2.1 Розділу 2. "Кількість та фізико-хімічні показники природного газу" замовлений споживачем на квітень 2019 року обсяг (об`єм) природного газу, зазначений в таблиці цього пункту, у наступній редакції: квітень 2019 - 2,293 тис.куб.м. Сторони домовились, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає споживачу в період з 01.11.2018 по 30.04.2019 (включно) визначається з врахуванням вищезазначених змін.  
Так, відповідачем сплачено за поставлений газ в повному обсязі, що підтверджується випискою операцій за підприємством "Южтеплокомуненерго КПТМ", однак  оплату за газ відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив пункт 6.1 Договору від 02.11.2018. 
Несвоєчасна сплата відповідачем коштів за поставлений газ і стала підставою для звернення позивача до Господарського суду Одеської області  з відповідним позовом.
Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
За положеннями ч.ч.1, 2  ст.11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до  ст. 626 Цивільного кодексу України    договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Як зазначалося раніше, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, з огляду на що, з урахуванням приписів ст.269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги позивача.
Стосовно доводів апелянта в частині необґрунтованого зменшення судом першої інстанції пені на 70%, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, сума пені за прострочення оплати за Договором від 02.11.2018 заявленої позивачем до стягнення, становить 15 898,39 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, у клопотанні про зменшення розміру пені відповідач зазначає, що основним різновидом господарської діяльності КП є забезпечення надання послуг з централізованого опалення (виробництво та розподілення тепла) та гаряче водопостачання у м.Южне. Теплопостачальна організація на протязі тривалого часу знаходиться у тяжкому фінансовому стані, про що свідчать долучені до відзиву копії Звіту про фінансові результати та оперативна інформація по заборгованості за енергоносії. Окрім того, основна заборгованість за Договором була повністю погашена до звернення позивача в суд із даним позовом. В матеріалах справи відсутні докази настання негативних наслідків для позивача.
На підставі викладеного, а також враховуючи, що прострочення є незначним, а розмір пені є великим, відповідач просив зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 1 грн.
Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.
Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Суд апеляційної також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні, а позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору постачання природного газу.
З огляду на зазначене, враховуючи матеріальний стан, а також те, що нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції компенсує позивачу негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем умов Договору, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що в даному випадку стягнення з відповідача пені у повному обсязі не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання, у зв`язку з чим правомірно зменшено пеню, заявлену до стягнення до на 70% - до 4769,52 грн.
Враховуючи зазначені обставини, судова колегія відхиляє доводи апелянта в цій частині.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Стосовно заявлених відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ч. 1, 3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу,  який надійшов від відповідача (01.04.2021) відповідач просить  стягнути  з АТ «НАК «Нафтогаз України»  понесені витрати  на професійну правничу допомогу в сумі 3000, 00 грн. у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
До відзиву на апеляційну скаргу представником позивача долучено докази на підтвердження витрат відповідач на правову допомогу у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом:
- копія договору про надання правової допомоги №1/21 від 11.01.2021;
- копія довіреності;
- копія акту приймання-передачі наданих послуг;
- копія детального опису послуг та розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на надання послуг правового характеру;
-копія рахунку №12-1/21;
-платіжне доручення на суму 3000 грн. (призначення платежу - за надання правової допомоги)
Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом відповідача Несторовичем О.П. професійної правничої допомоги при розгляді справи, що є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст.ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, заява позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню. При цьому, у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, враховуючи принцип справедливості, співмірності та розумності, судова колегія відмовляє у задоволенні заяви АТ «НАК «Нафтогаз України» про зменшення заявлених відповідачем до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по справі №916/1631/20 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по справі №916/1631/20 залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.  129,  269, 275,  276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по справі №916/1631/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 09.02.2021 по справі №916/1631/20 залишити без змін.
Стягнути  з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, 6, інд.код: 20077720) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Южтеплокомуненерго" (65481, Одеська обл., м.Южне, Старомиколаївське шосе, 8, інд.код: 26134519) 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий суддя:                                                                            Н.М. Принцевська
                                                  
Судді:                                                                                                 В.М. Головей
                        
                                                                                        Г.П. Разюк