Ухвала
Іменем України 
 
17 травня 2021 року
м. Київ
справа № 487/5580/20
провадження № 61-6845ск21
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:  Воробйової І. А. (суддя-доповідач),                Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу   ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Д`яченко Крістіна Станіславівна, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 березня 2021 року                 у справі за позовом  ОСОБА_2 до Малого приватного підприємства аудиторської фірми «Аудит-Гарант Миколаїв», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Тетяна Миколаївна про визнання договору недійсним, переведення прав                 та обов`язків покупця,  
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2020 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Немерцалова С. В., звернувся до суду із позовом до Малого приватного підприємства аудиторської фірми «Аудит-Гарант Миколаїв»,                  ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Т. М., про визнання договору недійсним, переведення прав та обов`язків покупця. 
20 січня 2021 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Немерцалова С. В., звернувся до суду із заявою про забезпечення позову,                   у якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру номер АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від                   24 березня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт та заборонено відчуження на квартиру номер АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна ДРРП: 1464637848101), яка належить ОСОБА_1 та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.
У квітні 2021 року   ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Д`яченко К. С., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 березня 2021 року (надійшла до суду 26 квітня 2021 року), в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.
Касаційна скарга мотивована тим, що посилання позивача у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Разом з тим ОСОБА_2 не доведено наявності реальної загрози відчуження майна.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст судових рішень,колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними та необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає                 у тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно, або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає                 в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, 
з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом 
у залежності до конкретного випадку.
При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Встановивши, що предметом спору, який виник між сторонами у справі,               євизнання договору купівлі-продажу від 18 січня 2018 року недійсним, переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу квартини, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відчуження майна може призвести до ускладнення виконання рішення суду, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви та забезпечення позову, заборонивши ОСОБА_1 відчуження належної їй на праві власності спірної квартири номер АДРЕСА_1 . Вжиті заходи забезпечення позову                    є співмірними із заявленими позовними вимогами.
 
Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності реальної загрози відчуження майна,                     а тому підстави для забезпечення позову відсутні, не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 
3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. Верховний Суд є судом права і його повноваження визначені статтями 400, 409 ЦПК України.
Керуючись частиною четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Д`яченко Крістіна Станіславівна, на постанову Миколаївського апеляційного суду                    від 24 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Малого приватного підприємства аудиторської фірми «Аудит-Гарант Миколаїв», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Тетяна Миколаївна, про визнання договору недійсним, переведення прав та обов`язків покупця, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                            І. А. Воробйова
                                                                                                               
                                                                                                                       Р. А. Лідовець
                                                                                                                
                                                                                                                       Ю. В. Черняк