Ухвала
10 червня 2021 року
м. Київ
справа №2208/6140/12
провадження №61-7079ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р.М.
Скарга мотивована тим, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2012 року стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з 
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 13 травня 2008 року у розмірі 181 308 грн 71 коп. та судові витрати в сумі по 906,91 грн з кожного. У жовтні 2020 року їй стало відомо, що 19 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р. М. на підставі виконавчого листа, виданого Кам`янець-Подільським міськрайонним судом про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 181 380 грн 71 коп., відкрито щодо неї як боржника виконавче провадження № 58132914.

Вказувала, що приватний виконавець відкрив виконавче провадження з порушенням передбаченої статтею 24 Законом України «Про виконавче провадження» територіальності, оскільки вона працює та мала і має постійне місце проживання у м. Києві, а виконавче провадження відкрито у межах виконавчого округу Хмельницької області.
Враховуючи викладене, просила визнати неправомірними дії приватного виконавця Лабчука Р. М. щодо винесення постанови від 19 січня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №58132914 та скасувати вказану постанову.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 грудня 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р. М. про винесення постанови від 19 січня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 58132914 та скасовано вказану постанову.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 квітня 2021 року ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області 
від 17 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р. М.
У квітні 2021 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 01 квітня 2021 року, у якій,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2021 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
На виконання вимог вищевказаної ухвали Верховного Суду заявником усунуто недоліки касаційної скарги.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що визначає місце виконання рішення/напису нотаріуса: виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
За положеннями частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно з частиною третьою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
При цьому, відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», у разі якщо місце проживання, перебування боржника - 
фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята статті 26 Закону №1404-VIII).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що приватний виконавець 
Лабчук Р. М. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі Хмельницької області, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру приватних виконавців України. Стягувачем у заяві про примусове виконання рішення суду, боржник ОСОБА_1 , ідентифікована: 
АДРЕСА_1 . Така ж адреса боржника ОСОБА_1 зазначена у виконавчому листі виданому Кам`янець-Подільським міськрайонним судом. Крім того, саме за зазначеною адресою державними виконавцями раніше теж відкривалися виконавчі провадження по виконанню даного виконавчого листа. Інших даних щодо ідентифікації боржника ОСОБА_1 на час відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем, стягувачем не зазначалося та не надавалося.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії приватного виконавця 
Лабчука Р. М., суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що дії приватного виконавця щодо винесення постанови від 19 січня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №58132914 є правомірними.
З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають. 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування та мотивування судом норм процесуального права при ухваленні судового рішення про скасування ухвали суду першої інстанції та відмови у задоволенні скарги на дії приватного виконавця не викликає розумних сумнівів.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       А. А. Калараш
 
       Є. В. Петров