КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 761/899/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7402/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
02 червня 2021 року                                                                                                           м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                                          
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року, ухваленого під головуванням судді Осаулова А.А.,-   
  встановив:
 
У січні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із названим позовом.
Просив визнати ОСОБА_1 батьком дитини, народженої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував у позашлюбних стосунках з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила дитину. Позивач вважає себе батьком дитини.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року позов задоволено.
Визнано ОСОБА_1 батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проведено розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надано належні та допустимі докази, що він є батьком дитини ОСОБА_4 .
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .
 Батьками дитини записані ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
 Відомості про батька дитини записані зі слів матері, згідно вимог ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву.
Обґрунтовуючи поданий позов, позивач зазначив, що він вважає себе батьком дитини, оскільки сторони перебували у позашлюбних стосунках.
Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 126 СК України).
Згідно положень ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. 
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Матеріали справи містять висновок експерта № 103-164-2020 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, проведений на підставі ухвали суду.
Молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, згідно Hummel K at all "Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden" Stuttgart, 1971., біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 практично доведено.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
Враховуючи наявний в матеріалах справи висновок експерта № 103-164-2020, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та визнання ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_4 .
Доводи апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу за відсутності відповідача, яка не могла бути присутньою в судовому засіданні з поважних причин, колегія суддів оцінює критично, оскільки суд першої інстанції відхиляючи чергове клопотання про відкладення розгляду справи виходив із того, що відповідачем не надано доказів поважності причин неявки у судове засідання. При цьому судом першої інстанції взято до уваги, що позиція відповідача була висловлена у відзиві на позовну заяву.
Доводи апеляційної скарги про те, що ймовірний час зачаття дитини відповідача мав припадати на період з 15 лютого 2015 року до 01 березня 2015 року, а у цей період позивач перебував за межами території України, а відповідач не пересікала кордон території України, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені посилання не є належними та допустимими доказами, які б спростували висновок експерта.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 23 лютого 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-    
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 07 червня 2021 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                                 Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                  С.Г. Музичко

 
 
                                                                                                                             В.І. Олійник