ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 червня 2021 року           справа №200/10922/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Компанієць І.Д., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року (повне судове рішення складено 30 грудня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/10922/20-а (суддя в І інстанції  - Грищенко Є.І.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про визнання неправомірними дії та протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2020 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області (далі – відповідач, управління) про визнання неправомірними дії та протиправною бездіяльність щодо відмови у нарахуванні та виплатити щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, що становить 9464 грн.                                                                                                                         В обґрунтування позову зазначено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та особою з інвалідністю другої групи. Отримав захворювання пов`язане з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.                                         У зв`язку з тим, що у квітні 2020 року позивачу було виплачено грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в меншому розмірі, ніж встановлено Законом, позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок та виплату недоотриманої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.                                                                                           Листом від 16 жовтня 2020 року відповідач повідомив про відмову у нарахування та виплаті допомоги у повному обсязі.                                                                                Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі № 200/10922/20-а позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”. Зобов`язано Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, що становить 9464 грн. з урахуванням фактично виплачених сум. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.                                                                                                                        Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.                              В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що положеннями ст. 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” встановлено, що особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Постановою КМУ від 19 лютого 2020 року № 112 передбачено виплату такого виду допомоги у розмірі 3640 грн.                              Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.                                                                                                     Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.                                        Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.          Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.                              Позивач - ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .                                                             Позивач є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – інвалідів війни, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 .                                                                                                     Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.                                                                                           Відповідно до довідки № 016974 позивачу встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.                                         Також встановлено, що у квітні 2020 року відповідачем було нараховано та виплачено позивачу грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 3640 грн.                                         У жовтні 2020 року позивач звернувся до управління із заявою про перерахунок та виплату грошової допомоги у повному розмірі.                                                                       Листом від 16 жовтня 2020 року № 06 вх. Б-388-5.1-6.2 відповідач повідомив про те, що виплата допомоги здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України  від 19 лютого 2020 року № 112 “Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”  і “Про жертви нацистських переслідувань” у розмірі 3640 грн.                              Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.                                                                                                                        Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон № 3551-XII).                                                                                                                                   Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.
Законом України “Про внесення змін до Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 25 грудня 1998 року статтю 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” було доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".                               Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) статтю 13 частину 5 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: " Щорічно  до  5  травня  інвалідам  війни  виплачується разова грошова  допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України  в  межах  бюджетних  призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".                     Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року.                                                                                                                                             У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.          На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31 березня 2015 року, № 141 від 02 березня 2016 року, № 233 від 05 квітня 2017 року, № 170 від 14 березня 2018 року, № 237 від 20 березня 2019 року та № 112 від 19 лютого 2020 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни.                                                                                           Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" №112 від 19 лютого 2020 року (набрала чинності 25 лютого 2020 року) визначено розмір виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни  - 3640 гривень.                     Водночас рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У цьому ж рішенні зазначено, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.                                                                                                                         Тобто, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.                                                   Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно  до 5  травня  інвалідам  війни  виплачується  разова  грошова   допомога   у   розмірах:  особам з інвалідністю II групи - вісім мінімальних  пенсій за віком.                                                             За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.                                         Відповідно до статті 28 частини 1 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.                                                                                                                         Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IX від 14 листопада 2019 року встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.                                                   Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги особам з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, у 2020 році становить 13104 грн. (1638 грн. х 8).                               Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", колегія суддів дійшла висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу підлягають задоволенню.                    Враховуючи те, що листом від 16 жовтня 2020 року № 06вх. Б-388-5.1-6.2 відповідач повідомив про підстави нарахування грошової допомоги до 5 травня у розмірі 3640 грн. та фактично не розглядав питання про перерахунок та доплату грошової допомоги, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльність управління, а тому позовні вимоги про визнання неправомірними дії управління про відмови у нарахуванні та виплаті грошової допомоги до 5 травня у повному розмірі, задоволенню не підлягають.                                                                                                                                  За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підляє задоволенню частково.                     Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                                         Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                      Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-
                                                              ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі № 200/10922/20-а – залишити без задоволення.                                                                                                                        Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року у справі № 200/10922/20-а – залишити без змін.                                                                         Повне судове рішення – 15 червня 2021 року.                                                            Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя                                                                                Т.Г. Гаврищук 
Судді                                                                                                    І.Д. Компанієць 
І.В. Сіваченко