Справа № 308/7020/20

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 

І м е н е м У к р а ї н и

27.04.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О.Я., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2020 року 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Угорщини для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 09.04.2019 року, орган, що видав ОСОБА_2 ,

визнано винним у порушенні митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості телевізора, що складає 9 303,59 (дев`ять тисяч триста три грн. п`ятдесят дев`ять коп.) грн., з його конфіскацією, а саме: телевізор марки «SAMSUNG ue55ru7105».

Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 на користь держави 420,40 гривень судового збору.

Згідно постанови, 14.02.2020 у зону митного контролю на ділянку “В`їзд” пасажирського напрямку митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби прибув мікроавтобус марки “Ford Transit”, номерний знак України НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_3 . У транспортному засобі серед інших пасажирів слідував громадянин України ОСОБА_1 . Формою проходження митного контролю громадянин ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по смузі руху “червоний коридор”. Згідно частини 1 п. 3 ст. 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом усного опитування громадян та посадових осіб підприємств, а згідно пункту 2 даної статті – шляхом митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян). До митного контролю ОСОБА_1 надав власноручно заповнену митну декларацію, в якій зазначив про наявність у нього товару, а саме телевізора марки «SAMSUNG ue55ru7105» у кількості 1 шт., вагою 15 кг, вартістю 118 000,00 угорських форинтів, що згідно курсу НБУ станом на 14.02.2020 року складає 9303.59 грн., та при усному опитуванні заявив про відсутність інших товарів та товарів заборонених або обмежених до ввезення на митну територію України. Для підтвердження заявленої митної вартості товару, подав до митного контролю рахунок №0047/004/2383 від 13.02.20, виданий угорським підприємством «Renome-Arzenal KFT» (Kisvarda, Szent Laszlo ut.20). У результаті митного контролю встановлено, що громадянином ОСОБА_1 переміщується товар, зазначений у митній декларації, заявлений при усному опитуванні та вказаний у рахункові №0047/004/2383 від 13.02.20, поданому до митного контролю. Враховуючи вищевикладене товар був пропущений на митну територію України. Разом з тим, під час здійснення митних формальностей виникла підозра щодо достовірності та автентичності поданого до митного контролю рахунку №0047/004/2383 від 13.02.20. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 336 МК України, однією з форм митного контролю є – направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів. У ході проведення перевірки Закарпатською митницею Держмитслужби направлений запит від 14.02.20 №7.7-20-04/2-17/1546 на адресу директора угорського підприємства «Renome-Arzenal KFT» з метою перевірки автентичності рахунку №0047/004/2383 від 13.02.20 поданого Закарпатській митниці Держмитслужби до митного контролю. 05.03.2020 Закарпатською митницею Держмитслужби отримана офіційна відповідь від директора угорського підприємства «Renome-Arzenal KFT» (вх. №2642/кб-13-17) відповідно до якої, надісланий у додатку рахунок фірмою «Renome-Arzenal KFT» не видавався і є підроблений, товари які зазначені в підробленому рахунку фірмою «Renome-Arzenal KFT» не продавались та і зараз відсутні у продажі. Підпис та форма рахунків не є дійсними, вони підроблені. Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив товар через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару підробленого документу - №0047/004/2383 від 13.02.20. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню. Зазначає, що протокол про порушення митних правил складено 10.06.2020, однак саме порушення митних правил, як вбачається з протоколу та постанови, відбулося 14.02.2020, тобто між датою вчинення порушення митних правил та датою складання протоколу пройшло приблизно 4 місяці, під час складання протоколу правопорушник не був присутній, його не підписував та будь-яких повідомлень про необхідність з`явитись куди-небудь для складення протоколу ним отримано не було та відповідно даний протокол від 10.06.2020 не може бути взятий до уваги судом, як належний та допустимий доказ. Також вказує на те, що визначаючи митну вартість товару, який суд присудив до конфіскації та розмір суми штрафу визначив на підставі даних, які містяться у розрахунку Ґ№0047/004/2383 від 13.02.2020, який був виданий угорським підприємством «Renome-Arzenal KFT» і який суд визнав підробленим, отже як доказ для суду він не може бути взятий за основу для визначення як митної вартості товару так і розміру штрафу. Стверджує, що справа розглянута за його відсутності, а судові повістки ОСОБА_1 не отримував, окрім того, правопорушник з 15.03.2020 тимчасово перебуває та проживає на території Республіки Угорщина, де з 21.06.2020 прийнятий на тимчасовий консульський облік у Консульстві України, тобто на час розгляду справи перебував за межами України. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, ухвалити нову, якою закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю в діях апелянта складу порушення митних правил. 

Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці ДМС України Селеша О.Я., який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що пропущений на оскарження судового рішення строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про порушення митних правил розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого, із огляду на положення ст. 294 КУпАП, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 надіслано відповідно до вимог закону; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду від нього не надходило.

Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку підлягають задоволенню з огляду на таке.

Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 чи його захисник не брали участь у розгляді справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення судом ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

Разом із тим, у матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 чи його захисник отримували копію оскаржуваної постанови, що є порушенням положень ст. 295 КУпАП.

У зв`язку з наведеним доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнаються обґрунтованими, такими, що не спростовані матеріалами справи, у зв`язку з чим, заслуговують на увагу.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції у встановлений законом строк.

На підставі наведеного, беручи до уваги положення законодавства України щодо доступу особи до правосуддя, надаючи їм перевагу перед принципом юридичної визначеності судового рішення, та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення, а також доводи, на які апелянт посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, - апеляційний суд, з метою недопущення порушення права особи на захист, доступ до правосуддя, причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнає поважними, і вважає за можливе такий поновити.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають. 

Так, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справ про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вище вимоги щодо розгляду справ про порушення митних правил також передбачені ст. 489 МК України.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, правопорушення передбачене цією нормою матеріального права, характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості. Тобто, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів……

Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення яка виражає внутрішній психологічний зміст – психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

У цій ознаці закріплений найважливіший конституційний принцип – принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності – коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Судове рішення суду будь-якої інстанції повинно відповідати вимогам, встановленим законодавством: правосудність (тобто законність і обґрунтованість) судового рішення, його повнота, зрозумілість, справедливість, безумовність та безальтернативність.

Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально – як дотримання вимог закону, а в ширшому значенні – у світлі верховенства права.

Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд доходить висновку про те, що як митним органом, так і судом першої інстанції вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права дотримані не були, і судом першої інстанції постановлено судове рішення, яке не можна визнати законним та обґрунтованим. 

         Так, з матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що під час проведення митного контролю гр. ОСОБА_1 , як підставу для переміщення через митний кордон України телевізора марки SAMSUNG ue55ru7105» у кількості 1 шт., вагою 15 кг, вартістю 118 000,00 угорських форинтів, що згідно курсу НБУ станом на 14.02.2020 року складає 9303,59 грн., подав до митного контролю рахунок № 0047/004/2383 від 13.02.20 виданий угорським підприємством «Renome-Arzenal KFT». 

У підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил суд першої інстанції послався на дані протоколу про порушення митних правил та листа-відповіді директора підприємства «Renome-Arzenal KFT».

Апеляційний суд вважає, що, посилаючись на вищевказані докази як такі, що підтверджують вину ОСОБА_1 у порушенні митних правил, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки як цим доказам, так і фактичним обставинам справи, а також не досліджував наявність вини, як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , у зв`язку із чим, висновки про винність особи в скоєнні правопорушення не обґрунтував, судове рішення належним чином не вмотивував.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 , надаючи документи на телевізор при митному огляді, був переконаним, що такі відповідають дійсності.

З матеріалів справи вбачається, що з метою офіційного підтвердження наданого ОСОБА_1 документу, за ініціативою Закарпатської митниці ДМС директору підприємства «Renome-Arzenal KFT» був направлений запит (а. с. 11). 

Відповідно до отриманої відповіді вбачається, що зазначені в запиті рахунки є підробленими (а. с. 12-14).

При оцінці вказаних документів, апеляційний суд враховує наступне: матеріали справи про порушення митних правил містять копію відповіді директора угорського підприємства. При цьому у вказаній відповіді (документі) відсутні невід`ємні атрибути документа, зокрема, відбиток печатки. Тому, на переконання суду, вказаний документ (відповідь) не може бути визнаний допустимим доказом. При цьому, враховується те, що в перекладеній відповіді директора угорського підприємства не міститься даних про попередження перекладача про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад. З указаних вище підстав цей документ також не може бути взятий до уваги при розгляді справи і вирішенні питання щодо винуватості ОСОБА_1 .. 

               З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що в суду першої інстанції не було достатніх підстав стверджувати, що наданий ОСОБА_1 рахунок є підроблений.

При цьому, матеріали справи про порушення митних правил не містять достовірних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , надаючи при в`їзді в Україну для митного оформлення рахунок на телевізор, був обізнаним про те, що такий рахунок може бути підробленим.

Про необізнаність ОСОБА_1 про те, що рахунок на телевізор може бути підробленим, свідчить і те, що він самостійно обрав спосіб проходженння митного контролю по смузі руху «червоний коридор» та декларування товару, який ввозив на митну територію України, хоча міг завезти цей товар, обравши спосіб митного контролю «зелений коридор», так як його вартість не перевищувала 500 Євро, а загальна маса – 50 кг, і при цьому, відповідний телевізор є бувшим у використанні. 

Разом із тим, заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що наявність або відсутність документа, на підставі якого було визначено вартість майна, яке ОСОБА_1 увозив на митну територію України, жодним чином не впливало на митні процедури, оскільки таку вартість митний орган міг визначити самостійно, на підставі відповідного методу визначення ціни товару, а у разі перевищення мінімально допустимої вартості товару, він мав можливість сплатити відповідне ввізне мито на такий товар та розмитнити його за процедурою, чітко визначеною законодавством, і саме тому, ним було обрано для проходження митного контролю так званий «червоний коридор».

При цьому, слушними є і доводи апеляційної скарги про те, що, визнаючи той факт, що рахунок № 0047/004/2383 від 13.02.2020 є підробленим, суд не мав права брати до уваги вартість товару, який зазначений у ньому та вказаний ОСОБА_1 у митній декларації, яка була ним власноручно заповнена, оскільки факт недостовірності вказаного доказу не надає суду право посилатися на об`єктивні дані, які містить такий документ та визначати суму штрафу в розмірі 9303,59 грн., оскільки такий розмір штрафу, якщо враховувати висновки суду щодо підробленого рахунку, не ґрунтується на достовірних даних. 

       Інших достовірних доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил у справі не має.

Зазначене свідчить про те, що, ввозячи на митну територію України телевізор марки «SAMSUNG ue55ru7105», ОСОБА_1 діяв правомірно.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку про те, що доказів, які підтверджують, що громадянин ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був, і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення товару через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, у справі не встановлено. У матеріалах справи відсутні й докази, які б указували на те, що ОСОБА_1 передбачав можливості настання шкідливих наслідків, повинен був чи міг їх передбачити.

Аналізуючи суб`єктивну сторону діяння ОСОБА_1 апеляційний суд також доходить висновку, що останній не був зобов`язаний передбачати можливість того, що при покупці телевізора йому буде надано підроблений рахунок і не міг цього передбачити. Окрім того, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив усі необхідні дії для додержання митних правил щодо переміщення телевізора через митний кордон України, подавши митному органу, передбачений законом та нормативно-правовими актами пакет документів. 

Доводи апеляційної скарги достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності викладених у ній тверджень, тому, керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд доходить висновку про необхідність прийняття до уваги доводів апеляційної скарги.

Отже, вищевказане свідчить про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язкова ознака будь-якого адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил.

Разом із тим, знайшли своє підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що протокол про порушення митних правил складено 10.06.2020, однак сама подія мала місце 14.02.2020, тобто між датою ввезення ОСОБА_1 телевізору на територію України та датою складання протоколу пройшло приблизно 4 місяці, під час складання протоколу ОСОБА_1 не був присутній, його не підписував та будь-яких повідомлень про необхідність з`явитись куди-небудь для складення протоколу не отримував, що в свою чергу свідчить про порушення права особи на захист та, відповідно, про недопустимість протоколу та доданих до нього матеріалів як доказів у справі.

Інших достовірних доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил у справі не має.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язкова ознака будь-якого адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення. 

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення стягнення або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду, якщо таке обмеження зашкодило всебічному розгляду справи та вплинуло або могло вплинути на винесення обґрунтованої постанови за результатами її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення стягнення або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_1 у передбаченому ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органа для проведення додаткової перевірки, і що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 вичерпані, у зв`язку з чим, постанова місцевого суду як незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню, апеляційна скарга – задоволенню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи рішення беруться до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що представником митного органу жодних належних та допустимих доказів у спростування доводів апеляційної скарги, які б підтверджували висновки суду першої інстанції, і клопотань про витребування таких доказів, призначення експертизи, тощо, не заявлялось; що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні проступку вичерпані.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И  В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 МК України скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

                Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан