П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/7543/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.   
Суддя-доповідач -  Франовська К.С.   
08 квітня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Боровицького О. А.  Ватаманюка Р.В. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я., 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального центру контролю якості речового майна Західного регіону Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, 
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року військовослужбовець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Територіального центру контролю якості речового майна Західного регіону Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу начальника Територіального центру контролю якості речового майна Західного регіону Міністерства оборони України від 09 липня 2020 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді усної догани з занесенням у службову картку та просив  видалити відомості про його накладення із службової картки.
Одночасно позивач просив поновити пропущений з поважної причини строк звернення до суду, посилаючись на норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-ІХ від 30.03.2020 та п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в частині продовження процесуальних строків та використання досудового порядку вирішення спору, який не дав позитивного вирішення.
Ухвалою суду від 03.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу (пропущення строку звернення до суду).
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд невірно застосував норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї заяви виходить з наступних міркувань.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ознайомившись 09.07.2020 року з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, до адміністративного суду про його скасування звернувся лише 19.11.2020 року. Поважних причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом не навів. Суд першої інстанції дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно залишити без розгляду через те, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 1, 3, 5 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

Підсумовуючи зазначене вище, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, зокрема в спорах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Відтак, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

При цьому, порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 440/3408/19 та в ухвалі від 24.06.2020 у справі № 9901/277/19.

Так, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 3 вказаної статті якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, подавши 19.11.2020 року позовну заяву про визнання протиправним та скасування наказу від 09.07.2020 року , позивач пропустив визначений частиною 5 статті 122 КАС України місячний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

При цьому, виходячи з аналізу статті 123 КАС України, слід врахувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено судом за заявою особи, яка його подала.
Позивач зазначив, що строк звернення до суду пропустив у зв`язку з тим, що скористався досудовим порядком врегулювання спору, проте рішення прийнято не було, а тому відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, строк звернення до адміністративного суду у даному випадку становить 6 місяців.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень
Аналіз наведеної  статті дає підстави для висновку, що її норми застосовуються у разі, коли законом прямо передбачено можливість досудового врегулювання спору або визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору.

Стаття 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначає, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Суд звертає увагу, що вказана норма передбачає єдиний можливий досудовий порядок вирішення спорів вказаної категорії - подання скарги старшому командиру у місячний строк.

Аналізуючи наведену норму, старшим командиром начальника Територіального центру контролю якості речового майна Західного регіону є начальник Управління контролю якості. Саме начальнику Управління контролю якості у місячний строк після накладення дисциплінарного стягнення "догана" до 09.08.2020 включно, позивач повинен був подати скаргу на дії начальника Центру.
Щодо твердження позивача про те, що з метою оскарження вказаного дисциплінарного стягнення до вищестоящого командира 10.07.2020 він подав рапорт на ім`я начальника Територіального центру контролю якості речового майна Західного регіону з проханням надіслати начальнику Управління контролю якості його скаргу, то таке не відповідає дійсності, оскільки згідно журналу реєстрації рапортів Територіального центру контролю якості речового майна Західного регіону по номенклатурі справ 2020 року №58, у липні та серпні 2020 року від позивача жодного рапорту не надходило, що підтверджується наданою відповідачем копією журналу, який міститься в матеріалах справи.
Звернення позивача до прокуратури Західного регіону щодо можливих порушень посадовими особами Територіального центру контролю якості речового майна Західного регіону Міністерства оборони України не вважається зверненням до старшого командира в порядку досудового вирішення спору, в розумінні КАС України.
Позивач  помилково ототожнює свої звернення щодо численних порушень при проходженні ним публічної служби з розглядом скарги в порядку досудового вирішення спору щодо оскарження наказу від 09.07.2020 року про застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Оскільки фактично скарга ОСОБА_1 в порядку досудового вирішення спору на підставі приписів ст.88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України не подавалась, то суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування приписів ч.4 ст.122 КАС України.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                           

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі   12 квітня 2021 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Боровицький О. А.    Ватаманюк Р.В.