ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 травня 2021 року                                                        
м.Суми
Справа №573/137/21 
Номер провадження 22-ц/816/767/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

сторони:
позивач – Приватне сільськогосподарське підприємство «Слобожанщина Агро»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа – Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2021 року в складі судді Терещенко О.І., ухвалене у м. Білопілля,

                                                      в с т а н о в и в:

29 січня 2021 року ПСП «Слобожанщина Агро» звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі та визнання права оренди на земельну ділянку.
Свої вимоги мотивувало тим, що 01 червня 2012 року між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,2772 га з кадастровим номером 5920688200:04:002:0101, строком на 10 років. На час укладання договору оренди право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку підтверджувалося державним актом серії СМ № 109651 від 19 березня 2004 року. Додатковою угодою від 01 листопада 2017 року, укладеною між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 , збільшено строк оренди за зазначеним договором до 31 грудня 2030 року.
Однак, позивачу стало відомо, що земельній ділянці ОСОБА_1 присвоєно новий кадастровий номер 5920688200:04:002:0109 і  земельна ділянка, яка перебуває у нього в оренді, передана відповідачем в оренду ОСОБА_2 , чим порушено умови укладеного договору оренди від 01 червня 2012 року, а тому просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,2772 га з кадастровим номером 5920688200:04:002:0109, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований за № 36029176 від 18 березня 2020 року, та визнати за ПСП «Слобожанщина Агро» право оренди на спірну земельну ділянку площею 3,2772 га з кадастровим номером 5920688200:04:002:0109.
Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2021 року позов ПСП «Слобожанщина Агро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа – Путивльська міська рада Путивльського району Сумської області, про визнання недійсним договору оренди землі та визнання права оренди на земельну ділянку задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо оренди земельної ділянки загальною площею 3,2772 га з кадастровим номером 5920688200:04:002:0109, розташованої на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованої державним реєстратором виконавчого комітету Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області за № 36029176 від 18 березня 2020 року.
Визнано право оренди за ПСП «Слобожанщина Агро» на земельну ділянку загальною площею 3,2772 га з кадастровим номером 5920688200:04:002:0109, розташовану на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 2270 грн з кожного судового збору на користь ПСП «Слобожанщина Агро».
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ПСП «Слобожанщина Агро» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Вказує, що надана судом першої інстанції правова оцінка зміни кадастрового номера земельної ділянки не відповідає обставинам справи за суперечить чинному законодавству України. 
Зазначає, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава гарантує достовірність та об`єктивність зареєстрованих прав та їх обтяжень, а тому кадастровий номер 5920688200:04:002:0101 та  кадастровий номер 5920688200:04:002:0109 належать різним земельним ділянкам. Однак судом проігноровано вказану норму закону та відсутність доказів про зміну кадастрового номера (5920688200:04:002:0101) сформованої земельної ділянки та присвоєння земельній ділянці нового кадастрового номера, і протиправно визнано різні земельні ділянки як один об`єкт оренди та подвійну реєстрацію права оренди в Єдиному реєстрі. 
Доводить, що земельна ділянка з кадастровим номером 5920688200:04:002:0109 була зареєстрована в Державному земельному кадастрі 13 березня 2020 року, одночасно їй було присвоєно кадастровий номер внаслідок чого ця земельна ділянка набула статусу сформованої та була передана в оренду ОСОБА_2 , як первісному орендарю.  
У відзиві на апеляційну скаргу ПСП «Слобожанщина Агро» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що кадастровий номер є ідентифікатором земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера, скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Посилаючись на Порядок ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року № 1051, заперечує доводи апеляційної скарги про неможливість допущення в реєстрі помилки щодо кадастрового номера. За повідомленням Головного управління Держгеокадастру Сумської області Курченко Л.І. на підставі державного акту серії СМ № 109651 від 19 березня 2004 року належить земельна ділянка площею 3,2772 га, проте при перенесені інформації до Державного земельного кадастру кадастровий номер, що був вказаний в державному акті вже присвоєно іншій земельній ділянці, тому автоматично земельній ділянці, належній ОСОБА_1 було присвоєно № 5920688200:04:002:0109. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V  ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти доводів скарги представника ПСП «Слобожанщина Агро» Волик О.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що гідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 02 вересня 2009 року, виданим державним нотаріусом Білопільської державної нотаріального контори Ковальовою Л.Б., реєстровий № 1531, до ОСОБА_1   перейшло право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5920688200:04:002:0101, розташовану на території Супрунівської сільської ради Білопільського району, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю СМ № 109651 від 19 березня 2004 року, згідно з розпорядженням голови Білопільської РДА № 118 від 11 березня 2004 року. У Державному акті нотаріусом зроблений відповідний напис про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_1 та 21 вересня 2009 року зареєстровано у Поземельній книзі (а.с. 32-33).
01 червня 2012 року між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 укладено Договір оренди земельної ділянки площею 3,2772 га, кадастровий номер 5920688200:04:002:0101, строком на 10 років. Відомості про реєстрацію вказаного договору внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 22 грудня 2014 року за № 8171871 (а.с. 16-20, 24-25).
У п.п. 37-40 цього Договору сторони визначили, що дія цього договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження її з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін або рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. 
01 червня 2012 року сторони вказаного договору підписали акт приймання-передачі об`єкта оренди та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 21-23).
01 листопада 2017 року між ПСП «Слобожанщина Агро» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору від 01 червня 2012 року, згідно з якою збільшено строк оренди за вказаним договором до 31 грудня 2030 року. Відомості про реєстрацію вказаної угоди внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 10 квітня 2018 року за № 27640542 (а.с. 26-31).
За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 26 січня 2021 року № 27-18-0.2-388/2-21 земельна ділянка з кадастровим номером 5920688200:04:002:0101 площею 3,2772 га, що належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 109651 від 19 березня 2004 року, була зареєстрована у Державному реєстрі земель. Однак, до Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку перенесені не були. 13 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, в результаті чого були внесені відомості земельної ділянки: Сумська область, Білопільський район, Супрунівська сільська рада, вид використання: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа: 3,2772 га. Кадастровий номер 5920688200:04:002:0109 був присвоєний земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 5920688200:04:002:0101 в Державному земельному кадастрі відсутні (а.с. 34).
Відповідно до інформаційного листа Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 11 березня 2021 року № 27-18-0.2-1298/2-21 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з площею 3,2772 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Супрунівської сільської ради, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 109651 від 19 березня 2004 року, якій 13 березня 2020 року присвоєно кадастровий номер 5920688200:04:002:0109 (а.с. 72).
У подальшому між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі площею 3,2772 га з кадастровим номером 5920688200:04:002:0109, відомості про реєстрацію якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 18 березня 2020 року за № 36029176, яка вже перебуває в оренді у ПСП «Слобожанщина Агро» (а.с. 41-42).
Задовольняючи позовні вимоги ПСП «Слобожанщина Агро», суд першої інстанції виходив з того, що спірній земельній ділянці площею 3,2772 га, належній на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю серії СМ № 109651, спочатку було присвоєно кадастровий номер 5920688200:04:002:0101, якій пізніше змінено на кадастровий номер 5920688200:04:002:0109, тому укладений  між відповідачами договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5920688200:04:002:0109, зареєстрований 18 березня 2020 року, порушує речові права позивача на переважне право користування землею, як орендаря земельної ділянки кадастровий номер 5920688200:04:002:0101 за договором від 01 червня 2012 року, укладеним з  ОСОБА_1 .  
Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Частиною четвертою ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
У силу положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.
За змістом ч.7 ст. 93 ЗК України, ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.
Договір оренди землі припиняється, у тому числі, в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до приписів ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з положеннями ч. ч. 1-3 ст. 3 вказаного Закону державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки – індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування;
У ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
На підставі зібраних у справі доказів судом правильно встановлено, що при внесенні інформації про належну ОСОБА_1 земельну ділянку до Державного земельного кадастру, кадастровий номер, вказаний у її Державному акті на право власності на земельну ділянку серії СМ № 109651 від 19 березня 2004 року, вже присвоєно іншій земельній ділянці, тому автоматично земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 5920688200:04:002:0109.
У подальшому, під час дії договору оренди земельної ділянки від 01 листопада 2017 року, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 березня 2020 року, укладеного ОСОБА_1 з ПСП «Слобожанщина Агро» на строк до 31 грудня 2030 року, вона передала цю ж земельну ділянку в оренду ОСОБА_2 , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості від 18 березня 2020 року, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність порушення прав позивача, як орендаря за договором, який в судовому порядку недійсним не визнавався, і наявність підстав для захисту його права шляхом визнання недійсним договору оренди землі, укладеного з ОСОБА_2 , та визнання за ним права оренди на земельну ділянку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки одночасне існування кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Земельного кодексу України, який спрямований на забезпечення та захист державою речових та інших прав, та призводить до порушення права позивача, як орендаря.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 704/1551/16-ц зроблено висновок про те, що сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.
Суд касаційної інстанції зазначив, що відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет  договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо все сам договір передбачає передання майна або інші дії, він вважається укладеним з моменту вчинення відповідної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України). ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору оренди землі від 01 червня 2012 року передала належну їй земельну ділянку за актом приймання-передачі земельної ділянки ПСП «Слобожанщина Агро». З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного виконання сторонами.
Таких висновків дійшла й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18).
Таким чином, відповідачі, уклавши між собою договір оренди земельної ділянки, порушили положення не тільки вже укладеного договору оренди з ПСП «Слобожанщина Агро», а й вимог чинного земельного законодавства щодо неможливості передачі в оренду земельної ділянки, яку вже передано в оренду.
Відповідно до вимог статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, а відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.  
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Твердження позивача в апеляційній скарзі, що кадастровий номер 5920688200:04:002:0101 та  кадастровий номер 5920688200:04:002:0109 належать різним земельним ділянкам, не підтверджено будь-якими доказами. Суду не надано інший Державний акт на право власності на іншу земельну ділянку, належну відповідачу ОСОБА_1 , чи інший правовстановлюючий документ, план меж такої земельної ділянки з відповідним графічним зображенням, опис меж земельної ділянки із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності, не вказано площі, міри ліній по периметру та інших відомостей про земельну ділянку.  
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про незастосування судом при вирішення спору ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за змістом якої держава гарантує достовірність та об`єктивність зареєстрованих прав та їх обтяжень, оскільки при ухвалення рішення по суті спору судом врахована ця правова норма. При цьому, необхідно зазначити, що Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою КМ України від 17 жовтня 20212 року № 1051, передбачено виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру, перелік яких визначений у пункті 138 цього Порядку, а пунктом 157 Порядку врегульовано виправлення помилки у присвоєнні кадастрового номера земельній ділянці.   
Доводи апеляційної скарги про те, що наявність в Державному земельному кадастрі реєстрації від 13 березня 2020 року земельної ділянки, належної ОСОБА_1 з кадастровим номером 5920688200:04:002:0109, свідчить про визнання такої сформованої земельної ділянки державою, на правильність висновку суду першої інстанції не впливають, оскільки ГУ Держгеокадастру у Сумській області підтверджено факт присвоєння цій земельній спочатку кадастрового номеру 5920688200:04:002:0101 та реєстрації під цим номером у Державному реєстрі земель, однак при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру цій же земельній ділянці за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому порядку було присвоєно кадастровий номер 5920688200:04:002:0109. 
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374,  ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд
                                                                п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 18 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Головуючий -                                                                                     О.Ю. Кононенко 

Судді:                                                                                                   Т.А. Левченко   

                                                                                                               С.С. Ткачук