справа № 759/6681/18                                   головуючий у суді І інстанції Сенько М.Ф.
провадження № 22-ц/824/4890/2021           суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
22 квітня 2021 року                                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В: 
 
            У травні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 58 938 грн. 57 коп. за кредитним договором № б/н від 15 січня 2014 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 3 493 грн. 03 коп., по процентам за користування кредитом - 48 471 грн. 99 коп., пені та комісії - 3 690 грн. 76 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 2 782 грн. 79 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 січня 2014 року відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов кредитного договору відповідач не виконала належним чином зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим станом на 11 квітня 2018 року у неї перед позивачем виникла заборгованість.  
           Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що вона ніколи не просила у банку кредитні кошти і не використовувала їх. Позивачем не надано доказів того, що відповідач дійсно отримала кредитний ліміт у розмірі 4 000 грн., не надано доказів отримання кредитної картки, руху коштів по даній картці (рахунку). Розрахунок заборгованості не може підтверджувати наявність заборгованості, а є лише нічим не підтвердженими математичними розрахунками за невідомою системою. Нараховані на 4 000 грн. 56 000 грн. відсотки і штрафи протирічать здоровому глузду.       
12 квітня 2021 року до апеляційного суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Однак, всупереч вимог ст. 360 ЦПК України до відзиву не додано доказів надсилання (надання) копій відзиву відповідачеві.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України. 
Відповідно до  ч. 1  ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено, що 15 січня 2014 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с.8).
Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість  ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 15 січня 2014 року станом на 11 квітня 2018 року складає 58 938 грн. 57 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 3 493 грн. 03 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 48 471 грн. 99 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3 690 грн. 76 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. та штрафу (процентна складова) - 2 782 грн. 79 коп.  (а.с.6).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача є порушеними.
Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує факт наявності між нею та позивачем кредитних правовідносин.
Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості у зазначеному розмірі, АТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які підтверджують те, що позичальник отримала кошти у розмірі 4 000 грн. З наданої позивачем суду анкети-заяви не можливо встановити розмір бажаного кредитного ліміту та якого виду картку отримала відповідач. 
У зв`язку з цим, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 отримала кредитну картку та кредитні кошти у розмірі 4 000 грн., як стверджує позивач. 
У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. 
Однак, вказана обставина не свідчать про те, що ОСОБА_1 отримала кошти у зазначеному позивачем розмірі. Так, АТ КБ «Приватбанк» не надано суду доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та кредитних коштів, а тому неможливо перевірити розмір нарахованої відповідачу суми заборгованості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. 
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає банк.
Підписом у анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами. Однак, з цієї анкети-заяви не вбачається суми бажаного та наданого кредитного ліміту, та отримання відповідачем кредитної картки, а, отже, застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа № 364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 221/5089/16-ц.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Враховуючи висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг не дає можливості їх застосувати навіть при наявності підпису позичальника на анкеті-заяві.   
Крім того, у заяві позичальника від 15 січня 2014 року процентна ставка, розмір пені, комісії та штрафів не зазначені.
Наданий позивачем суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» містить розмір базової процентної ставки у місяць, порядок нарахування пені, комісії та штрафів. Такий розмір та порядок нарахування залежать від того, який вид картки отримано позичальником. Однак, у зв`язку з відсутністю підпису позичальника на вказаному Витязі, відсутністю доказів надання кредитних коштів у зазначеному позивачем розмірі, а також не зазначенням виду картки, такий Витяг не може бути прийнятий до уваги судом.
За таких обставин, АТ КБ «Приватбанк» не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. 
Враховуючи зазначене, у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд вважав встановленими, з прийняттям постанови по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 2 550 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на її користь з позивача. Недоплачена сума судового збору за апеляційну скаргу у розмірі 93 грн. підлягає стягненню з позивача у дохід держави.  
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -  
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити. 
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 25 вересня 2018 року скасувати та прийняти постанову.
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. 
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження - вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код 14360570, на користь  ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 2 550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень. 
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у дохід держави судовий збір у розмірі 93 (дев`яносто три) гривні.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді                                                                                        Фінагеєв В.О.
 
                                                                               Кашперська Т.Ц.
 
    Яворський М.А.