ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2021 р.           Справа№ 910/15225/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Мартюк  А.І. 
 
секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 25.05.2021 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна"

на рішення          Господарського суду міста Києва 
від                     30.12.2020 
у справі          №910/15225/20 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна"
про                    стягнення 444 160, 61 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (надалі- позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна" (надалі - відповідач) про стягнення 444 160, 61 грн.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 17.04.2020 між сторонами укладено договір суборенди №17099, на виконання умов якого останній перерахував гарантійний платіж в розмірі 557 683, 97 грн. У подальшому, позивачем направлено відповідачу повідомлення про одностороннє припинення дії договору суборенди. Також, у повідомленні суборендар заявив про обов`язок відповідача повернути невикористану частину гарантійного платежу.
Однак, відповідач свого обов`язку щодо повернення невикористаної частини гарантійного платежу впродовж двадцяти банківських днів з моменту припинення дії договору не виконав, що призвело до звернення з даним позовом до господарського суду.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №910/15225/20 позов задоволено частково. 
Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача невикористану частину гарантійного платежу за Договором суборенди №17099 від 17.04.2020 в розмірі 444 160, 60 грн та сплачений судовий збір у розмірі         6 661, 74 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Місцевий господарський суд дійшов такого висновку, оскільки встановив, що дія договору суборенди припинена, при цьому відповідач невикористану частину сплаченого гарантійного платежу не сплатив, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у розмірі 444 160, 61 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в цій частині. 
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №910/15225/20 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, що ґрунтується на гіпотезах та припущеннях, ухваленим з упередженням та неприпустимим істотним порушенням прав і законних інтересів відповідача. Серед іншого скаржник зазначає, що листом №4588 від 29.07.2020 суборендар не сам розривав договір, а вимагав його розірвання від відповідача. Крім того, суборендарем не виконано умови договору в частині негайного повернення приміщення, представник орендаря був присутній 30.07.2020 на об`єкті для фактичного прийняття приміщення, однак суборендар не з`явився.
Також відповідач зазначає, що відсутність підписаного акту приймання-передачі приміщення, підтверджує обґрунтоване нарахування відповідачем після 30.07.2020 орендної плати та плати за сервісні послуги позивачу. За твердженням скаржника лише 17.08.2020 ним було отримано лист з актом повернення приміщення, однак зазначений акт не містив повної інформації, в тому числі щодо стану та наявності в суборендованому приміщенні майна орендаря. Після чого 16.09.2020 відповідач звертався з пропозицією до позивача для передачі приміщення, однак зазначене залишено без відповіді.
Окрім того, у тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, з обґрунтуванням причин такого пропуску.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Алданової С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна" про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №910/15225/20 задоволено, поновлено зазначений строк. 
Відкрито апеляційне провадження у справі №910/15225/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020, апеляційну скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні на 30.03.2021.
Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
Позивач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Зокрема, позивач у своєму відзиві зазначає про те, що договір суборенди містить в собі умови про розірвання цього договору в односторонньому порядку, з ініціативи суборендаря, а тому останнім правомірно було розірвано договір про що було повідомлено орендаря неодноразово. В зазначених повідомленнях суборендар неодноразово повідомляв про одностороннє припинення дії договору та звільнення приміщення, а також надавались акти повернення приміщення.
Окрім того, позивач зазначає, що відсутні будь-які докази на підтвердження не повернення приміщення, а саме відповідачем не складено та не надано дефектного акту. Також відповідачем не надано рахунків на оплату позивачем сервісних послуг та орендної плати вже після повідомлення відповідача про фактичне припинення дії договору суборенди.
У зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Майданевич А.Г., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 прийнято справу №910/15225/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 до провадження у визначеному вище складі колегії суддів.
Розгляд справи №910/15225/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 призначено на 25.05.2021.
У судове засідання 25.05.2021 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по суті спору.
Так, у судовому засіданні 25.05.2021 представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення без змін.
Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 25.05.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 17.04.2020 між ТОВ "Форум Груп Україна" (Орендар) та ТОВ "Таліон Плюс" (Суборендар) укладено договір суборенди №17099 (Договір).
Відповідно до п. 2.1. - 2.3., 3.1. Договору в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Орендар зобов`язується передати в суборенду, а Суборендар зобов`язується прийняти Приміщення та сплачувати орендну плату, інші платежі, передбачені Договором.
Вартість Приміщення, з урахуванням її індексації, на дату укладання цього Договору становить суму у гривні, що є еквівалентом 155 850, 00 (сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят) доларів США.
Приміщення передається Суборендарю для його використання в господарській діяльності Суборендаря в якості офісного приміщення.
Відповідно до п.1.4. Договору гарантований платіж - грошова сума, що вноситься Суборендарем в якості забезпечення сплати можливих штрафних санкцій за цим Договором та/або забезпечення інших зобов`язань, якщо це передбачено умовами Договору, та підлягає поверненню Суборендарю після припинення дії даного Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором.
Згідно з п. 4.3. Договорів суборенди Сторони погодились, що у випадку зростання офіційно встановленого Національним банком України, курсу долара США до гривні, який зафіксовано в пункті 4.1. цього Договору, Орендар має право здійснити перерахунок платежів по орендній платі за цим Договором.
Відповідно до п. 5.1., 5.3. Договору Суборендар зобов`язується перерахувати Орендарю Гарантійний платіж в розмірі тримісячної орендної плати з урахуванням ПДВ, зазначеної у підпункті 4.1.2 цього Договору, і на суму Гарантійного платежу не нараховується ПДВ, в наступному порядку:
до 30.04.2020 - у розмірі 34% від розміру, визначеного у п.5.1. цього Договору;
до 25.05.2020 - у розмірі 33% від розміру, визначеного у п.5.1. цього Договору;
до 25.06.2020 - у розмірі 33% від розміру, визначеного у п.5.1. цього Договору.
Відповідно до п. 7.1. Договору понад орендну плату Суборендар зобов`язаний здійснювати відшкодування вартості Сервісних послуг відповідно до умов даного Договору. Оплата Сервісних послуг здійснюється Суборендарем щомісячно, з 1 (першого) по 5 (п`яте) число наступного за розрахунковим місяцем, на підставі виставленого Орендарем рахунку, в якому призначення платежу зазначається як відшкодування вартості сервісних послуг. Сторони погодили, що нарахування Орендарем, та оплата Суборендарем, витрат на відшкодування сервісних послуг починається з 01.07.2020.
Відповідно до п. 8.8. - 8.11. Договору при припиненні дії цього Договору, Суборендар зобов`язаний повернути Орендарю Приміщення в первісному стані, з урахуванням нормального зносу.
Відповідно до п. 12.3. Договір суборенди у випадку дострокового припинення дії Договору з ініціативи Суборендаря, з урахуванням умов, визначених у п. 15.5. Договору суборенди, Суборендар зобов`язується сплатити Орендарю штраф у розмірі тримісячної орендної плати (з урахуванням ПДВ) за Договором суборенди, яка буде діяти на момент припинення дії цього Договору, з урахуванням п. 4.3. цього Договору.
Згідно з п. 12.10. Договору суборенди Орендар має право в односторонньому порядку погасити прострочену заборгованість Суборендаря з оплати штрафних санкцій, передбачених Договором суборенди, за рахунок Гарантійного платежу у відповідності до розділу 5 Договору суборенди.
Відповідно до п. 15.5. Договору Сторони погодили, що Суборендар має право в односторонньому порядку припинити дію цього Договору, з обов`язковим наданням Орендарю письмового повідомлення за 4 (чотири) місяці до дня такого припинення без сплати Суборендарем штрафу в розмірі, визначеному п. 12.3. цього Договору. У разі повідомлення Орендаря менше ніж за 4 (чотири) місяці до дня такого припинення, Суборендар зобов`язаний сплатити штраф в розмірі визначеному п. 12.3. цього Договору. Повернення Приміщення здійснюється у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.
Сторони погодили, що строк суборенди Приміщення становить: з 01.05.2020 (дата початку строку суборенди) до 31.03.2023 (дата закінчення строку суборенди).
Відповідно до умов п. 15.5. Договору позивачем направлено на адресу відповідача лист №4588 від 29.07.2020 (отримано відповідачем 29.07.2020), у якому повідомляє відповідача про намір достроково (30.07.2020) в односторонньому порядку розірвати Договір суборенди №17099 від 17.04.2020.
14.08.2020 цінним листом №0101508654848 з описом вкладень до Орендаря повторно направлено вимогу про повернення невикористаної частини Гарантійного платежу (вих. №4690 від 10.08.2020) разом з підписаним позивачем актом повернення приміщення від 29.07.2020.
З огляду на те, що у досудовому порядку сторонами не було врегульовано даний спір, та не повернуто невикористаної частини гарантійного платежу, позивач звернувся до місцевого господарського суду з даним позовом.
Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, керуючись принципами розумності та справедливості, дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача невикористану частині гарантійного платежу за розірваним Договором є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення заявлених позовних вимог, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивідьного кодексу України).
Частиною 1 статті 628 Цивідьного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до ст. 629 Цивідьного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивідьного кодексу України).
Згідно зі ст. 526 Цивідьного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивідьного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивідьного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).
Як зазначалось вище, між ТОВ «Форум Груп Україна» та ТОВ «Таліон Плюс» 17.04.2020 було укладено Договір суборенди №17099, на виконання умов якого відповідач передав в користування позивачу приміщення офісу №3103, розташованому на 1-му поверсі триповерхової будівлі, за адресою: м. Київ, вул. Амурська, 6, а суборендар (позивач) в свою чергу прийняв приміщення, та зобов`язався сплачувати орендну плату, інші платежі, та виконувати інші обов`язки передбачені договором.
Відповідно до ст. 509 Цивідьного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивідьного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивідьного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивідьного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Пунктом 1 ст. 628 Цивідьного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 759 та статті 761 Цивідьного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.
Відповідно до пункту 1.1 Договору акт приймання-передачі - двосторонній документ, за яким відбувається передача приміщення згідно з цим договором, та який визначає стан приміщення на момент його передачі, а також кількість та якість наявного у ньому майна та/ або устаткування (обладнання).
У п. 3.1 Договору сторони погодили, що строк суборенди приміщення буде становити з 01.05.2020 до 31.03.2023.
Пунктом 3.2. Договору передбачено, що передача приміщення суборендарю в дату початку строку суборенди та його повернення орендарю в дату закінчення строку суборенди оформляється відповідними актами приймання-передачі.
На виконання умов Договору 01.05.2020 орендар передав, а суборендар прийняв у користування (суборенду) нежитлове приміщення, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі. Також, було здійснено детальний опис приміщення та майна, що там знаходиться.
29.07.2020 позивачем направлено на адресу відповідача лист №4588, про намір достроково (30.07.2020) в односторонньому порядку розірвати Договір суборенди №17099 від 17.04.2020. Однак, лист залишено без відповіді.
14.08.2020 цінним листом №0101508654848 з описом вкладень до Орендаря направлено вимогу про повернення невикористаної частини Гарантійного платежу (вих. № 4690 від 10.08.2020) разом з підписаним Позивачем актом повернення приміщення від 29.07.2020 та претензією щодо повернення грошових коштів №4691 від 10.08.2020, зазначений лист було отримано Відповідачем 17.08.2020.
У відповідь на що 04.09.2020 (вх. №4855) на адресу позивача від відповідача надійшов лист, в якому відповідач зазначає, що вимога щодо дострокового одностороннього розірвання Договору суборенди №17099 від 17.04.2020 та повернення коштів (гарантійного платежу) не може бути задоволена, оскільки є безпідставною.
Разом з тим, відповідно до п. 15.5. Договору Сторони погодили, що Суборендар має право в односторонньому порядку припинити дію цього Договору, з обов`язковим наданням Орендарю письмового повідомлення за 4 (чотири) місяці до дня такого припинення без сплати Суборендарем штрафу в розмірі, визначеному п. 12.3. цього Договору. У разі повідомлення Орендаря менше ніж за 4 (чотири) місяці до дня такого припинення, Суборендар зобов`язаний сплатити штраф в розмірі визначеному п. 12.3. цього Договору. Повернення Приміщення здійснюється у порядку та на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до частин першої і четвертої статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.
Згідно зі статтею 651 Цивідьного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Отже, за загальним правилом, встановленим як господарським, так і цивільним чинним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору).
Згідно з частинами першою і третьою статті 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивідьним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.
Тобто за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею             188 Господарського кодексу України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.
Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що пунктом                  15.5. Договору сторони погодили право Суборендаря припинити дію цього договору в односторонньому порядку, що не суперечить вимогам статей 6, 525, 598, 627, 651 Цивільного кодексу України та статей 188, 291 Господарського кодексу України.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що лист позивача №4588 від 29.07.2020 є письмовим повідомленням про розірвання Договору суборенди №17099 від 17.04.2020.
У зв`язку з чим, позивач правомірно просить повернути невикористану частину Гарантійного платежу.
Відповідно до п.1.4. Договору гарантований платіж - грошова сума, що вноситься Суборендарем в якості забезпечення сплати можливих штрафних санкцій за цим Договором та/або забезпечення інших зобов`язань, якщо це передбачено умовами Договору, та підлягає поверненню Суборендарю після припинення дії даного Договору, в порядку та на умовах, визначених Договором.
На виконання умов Договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача Гарантійний платіж у розмірі 557 683, 97 грн.
Невикористана частина Гарантійного платежу підлягає поверненню Суборендарю тільки після припинення дії цього Договору, належного виконання Суборендарем зобов`язань, встановлених даним Договором, та за відсутності у Орендаря будь-яких претензій до Суборендаря.
Відповідно до п. 12.3. Договору суборенди у випадку дострокового припинення дії Договору з ініціативи Суборендаря, з урахуванням умов, визначених у п. 15.5. Договорів суборенди, Суборендар зобов`язується сплатити Орендарю штраф у розмірі тримісячної орендної плати (з урахуванням ПДВ) за Договорами суборенди, яка буде діяти на момент припинення дії цього Договору.
Станом на момент припинення дії Договору суборенди, 30.07.2020, відповідно до п. 4.1.1. Договорів суборенди місячна орендна плата становила     37 178, 93 грн.
Згідно з п. 12.10. Договору суборенди Орендар має право в односторонньому порядку погасити прострочену заборгованість Суборендаря з оплати штрафних санкцій, передбачених Договорами суборенди, за рахунок Гарантійного платежу у відповідності до розділу 5 Договорів суборенди.
Згідно з п. 4.3. Договору суборенди Сторони погодили, що у випадку зростання офіційно встановленого Національним банком України, курсу долара США до гривні, який зафіксовано в пункті 4.1. цього Договору, Орендар має право здійснити перерахунок платежів по орендній платі за цим Договором.
Враховуючи що на дату звільнення приміщень і на наступний день після передання першого повідомлення про припинення дії Договору суборенди, а саме 30.07.2020, офіційний курс гривні до долара США, відповідно до інформації з офіційного веб сайту Національного банку України, складав           27, 6867 грн за 1 долар США, сума штрафних санкцій передбачених п. 12.3. Договору суборенди, враховуючи формулу наведену у п. 4.3. Договору суборенди, складає 113 523, 36 грн.
Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що Орендар повинен повернути Суборендарю невикористану частину Гарантійного платежу у розмірі               444 160, 60 грн.
Щодо посилань скаржника на те, що представник Орендаря 30.07.2020, 17.08.2020 та 25.09.2020 знаходився на об`єкті для фактичного прийняття приміщення від Суборендаря, однак представник Суборендаря так і не прибув на об`єкт, колегією суддів не беруться до уваги оскільки відсутні докази виклику суборендаря саме в ці дати за адресою: м. Київ, вул. Амурська, 6.
Щодо наявності заборгованості з оплати суборендарем сервісних послуг, то вони також колегією суддів до уваги не беруться, оскільки як зазначає сам відповідач його представник 30.07.2020, 17.08.2020 та 25.09.2020 знаходився на об`єкті, однак жодного дефектного акту, який би свідчив про перелік недоліків приміщення не складено та ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції не надано.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що одностороннє розірвання договору є однією з форм припинення договору, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неналежне виконання позивачем умов договору, а заперечення відповідача щодо не сплати сервісних послуг є необґрунтованими та відсутність інших претензій до позивача, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що вимога позивача про стягнення невикористаної частини Гарантійного платежу є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.
Згідно з ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №910/15225/20 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна" - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №910/15225/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №910/15225/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Форум Груп Україна".
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №910/15225/20, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021.
5. Матеріали справи №910/15225/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 03.06.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                А.І. Мартюк