ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/5891/20	
                                                                                Суддя І інстанції – Сіпаки А.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
          
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, викладене у пункті 34 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07 лютого 2020 року №16 про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановленням 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захисти військовослужбовців та членів їх сімей» та згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, у розмірі не менше за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 01 січня 2019 року. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року позов задоволено частково.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач був звільнений з військової служби 11 червня 2019 року, а ступень втрати працездатності йому встановлений 18 грудня 2019 року згідно довідки МСЕК серії АГ №0010393, тобто більше ніж через три місяці, що визначено п.7 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому відсутні підстави для призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в Збройних Силах України за контрактом та був звільнений з посади командира відділення - командира машини 3 розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11 червня 2019 року № 135-рс у запас відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підпункт «а» пункту 2 частини 5 (у зв`язку із закінченням строку контракту). Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.06.2019 № 341, з 11 червня 2019 року позивача виключено зі списків особового складу частини і усіх видів забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до Комунарського РВК м. Запоріжжя.
26.06.2020 року між Міністерством оборони України та ОСОБА_1 , молодшим сержантом, командиром відділення - командиром машини З розвідувального відділення розвідувального взводу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, на посадах осіб сержантського складу, строком на 6 (шість) місяців.
Таким чином, станом на поточну дату позивач продовжує службу у Збройних Силах України.
В період з 18.12.2018 по 11.06.2019, з 26.12.2019 по 21.07.2020 позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення  зазначених заходів. Вказане підтверджується довідками військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2019 № 2198, від 22.07.2020 № 3146, та посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 28.08.2017.
В період проходження військової служби позивач 05.01.2019 року отримав травму, в результаті чого військово-лікарською комісією проведено медичний огляд позивача з метою визначення ступеня його придатності до військової служби.
В результаті вказаного медичного огляду військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 було встановлено діагноз та постанова BJIK про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): стан після закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, гострої лівобічної сенсоневральної приглухуватості при сприйнятті шепітної мови 4 м лівим вухом, 6 м правим вухом. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Постанова комісії: на підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує звільнення від виконання службових обов`язків на п`ятнадцять календарних днів.
Зазначене підтверджується довідкою військово -лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 17 січня 2019 року № 212.
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2019 № 1810 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) підтверджено,, що Позивач 05 січня 2019 року одержав: Вибухова травма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Лівобічна сенсоневральна приглухуватість при сприйнятті шепітної мови 4 м лівим вухом, 6 м правим вухом. За обставини: 05.01.2019 року молодший сержант ОСОБА_2 знаходячись в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил поблизу населеного пункту Авдіївка Донецької області виконував бойову задачу в складі групи розвідників на позиції ВОП № 93413. Близько 12 години 00 хвилин з боку незаконних збройних формувань почався обстріл позиції ВОП № 93413 з застосуванням АГС-17 та ГП-25, внаслідок чого молодший сержант ОСОБА_2 отримав вищезазначену травму. Після надання первинної медичної допомоги силами медичного пункту мотопіхотного батальйону молодший сержант ОСОБА_3 був доставлений до групи підсилення 33 ВМГ м. Авдіївка і звідти був евакуйований до військового шпиталю в/ч НОМЕР_4 . Після обстеження був встановлений вищевказаний діагноз. Поранення отримано військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час травмування молодший сержант ОСОБА_2 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом). Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від 23 січня 2019 року № 237.
Відповідно до витягу з протоколу засідання 18 Регіональної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 287 від 14 серпня 2019 року, травма молодшого сержанта ОСОБА_1 , 1991 року народження, «Стан після закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гострої лівобічної сенсоневральної приглухуватості при сприйнятті шепітної мови 4 м лівим вухом, 6 м. правим вухом», що підтверджено довідкою про обставини травми № 1810 виданою командиром військової частини НОМЕР_5 16.05.19 року, довідкою про безпосередню участь в АТО № 2198 від 28.08.17, посвідченням УБД серія НОМЕР_2 від 28.08.17, медичними та військово - обліковими документами - ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Підстава: Протокол № 287 від 14 серпня 2019 року.
Листом Комунарського районного військового комісаріату від 06 вересня 2019 року № 3686, адресованому заступнику головного лікаря по експертизі тимчасової непрацездатності КЗ «Міська лікарня № 1», учасник бойових дій (АТО) військовозобов`язаний молодший сержант запасу ОСОБА_1 , 1991 року народження, направляється для встановлення відсотка та причинного зв`язку втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
18 грудня 2019 року Обласною МСЕК № 3 було проведено медичний огляд Позивача, в результаті якого визначено ступінь втрати працездатності 25 % одноразово; причина втрати професійної працездатності: травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини; а також зазначена дата встановлення страхового випадку - пр. № 287 від 14.08.19 року. Вказані відомості внесені до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0010393 від 18 грудня 2019 року.
З огляду на зазначене, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою та необхідними документами про виплату одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як особі звільненій з військової служби, яка отримала травму, захворювання під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.02.2020 № 16, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі пункту 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки заявника звільнено з військової служби 11.06.2019, а 18.12.2019 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.
Не погодившись із відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду із позовом.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Статтею 1 Закону № 2011-XII  передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою  статті 16 Закону № 2011-XII  встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно із підпунктом 7 пункту 2  статті 16 Закону № 2011-XII  одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Так, відповідно до частини дев`ятої  статті 16-3 Закону № 2011-XII  порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як вбачається з довідки МСЕК серії АГ № 001393 від 18 грудня 2019 року, позивачу встановлено ступень втрати працездатності 25% з 14 серпня 2019 року.
При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що ані Закон №2011-ХІІ, ані Порядок №975 не створює передумов для ототожнення поняття "день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги" виключно з датою отримання відповідної довідки МСЕК.
А отже, з огляду на те, що позивач був звільнений з військової служби 11 червня 2019 року, а втрату працездатності позивачу встановлено з 14 серпня 2019 року, то відповідач дійшов помилкового висновку щодо пропуску тримісячного строку, який визначено п.7 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ для призначення одноразової грошової допомоги, а тому безпідставно відмовив у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності, відповідно до статті 16 Закону № 2011-XII та згідно Порядку № 975.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 06 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова