ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/611/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на окрему ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі №340/611/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області  про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з 77 % до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.01.2018 року.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за рахунок виплати 75% суми підвищення до пенсії, у період з 5 березня 2019 року по 3 вересня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з 77 % відповідних сум грошового забезпечення, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
           Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, призначену за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, за період з 5 березня 2019 року до 3 вересня 2019 року включно. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. 
14.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій просив суд: 
прийняти до розгляду заяву та постановити окрему ухвалу за статтею 382 КАС України про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, та встановлення судового контролю за виконанням рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у цій справі;
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо включення заборгованості по його пенсії у сумі 14 204,25 грн. за окремою бюджетною програмою, відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, при виконанні рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у цій справі; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статті 370 КАС України, виконати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у цій справі; 
встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області строк для надання відповіді про виконання вказівок окремої ухвали - 30 календарних днів від дня її отримання; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подати до суду звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у цій справі - протягом 30 днів з дати набрання окремою ухвалою суду законної сили. 
Окремою ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі №340/611/20 заяву задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо невиконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у справі №340/611/20 в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, яка виникла у зв`язку з її перерахунком, з 01.01.2018 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статей 14, 370, 373 КАС України, та вжити заходів щодо виплати ОСОБА_1 заборгованості, яка виникла у зв`язку з перерахунком пенсії, з 01.01.2018 року, відповідно до чинного законодавства.
Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області строк для надання відповіді про виконання вказівок цієї ухвали – 30 календарних днів від дня її отримання. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що на виконання судового рішення позивачу здійснено перерахунок пенсії за період з  01.02.2020 по 19.04.2020. Доплату за період з 20.04.2020 року по 30.04.2020 року у сумі 279,51 грн. та за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року в сумі 7955,06 грн. відповідач нарахував до виплати у травні 2020 року. Щодо коштів за період з 01.01.2018 року по 19.04.2020 року у сумі 14204,25 грн., відповідач листом №1100-0315-8/7588 від 09.04.2020 року повідомив позивача, що їх виплата здійснюватиметься відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у  постановах від 07.11.2019 року у справі № 420/70/19 та від 23.04.2020 року у справі №560/523/19, стверджує, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. 
           Перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах  доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУ УПФУ у Кіровоградській області підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з 77 % до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.01.2018 року.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за рахунок виплати 75% суми підвищення до пенсії, у період з 5 березня 2019 року по 3 вересня 2019 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної ОСОБА_1 за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виходячи з 77 % відповідних сум грошового забезпечення, та виплатити заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким перерахунком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, призначену за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, за період з 5 березня 2019 року до 3 вересня 2019 року включно. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Відповідач, виконуючи це рішення суду, у квітні 2020 року здійснив з 01.01.2018 року перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_1 за вислугу років, та розрахунок суми різниці (доплати) між перерахованою та фактично виплаченою сумами пенсії. Доплату за період з 20.04.2020 року по 30.04.2020 року у сумі 279,51 грн. та за період з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року в сумі 7955,06 грн. нарахував до виплати у травні 2020 року. 
Щодо коштів за період з 01.01.2018 року по 19.04.2020 року у сумі 14204,25 грн., відповідач листом №1100-0315-8/7588 від 09.04.2020 року повідомив позивача, що їх виплата здійснюватиметься відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року. 
Листом №3145-3579/М-08/8-1100/20 від 16.11.2020 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що на виконання судового рішення у цій справі 07.04.2020 ним внесено інформацію за №64181 по заборгованості з пенсійних виплат до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Сума боргу, яка визначена на виконання судового рішення, що залишилась невиплаченою, складає 14204,25 грн. за період з 01.02.2018 року по 19.04.2020 року. Повідомлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" №649 від 22.08.2018 року, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На даний час до Головного управління не надходили бюджетні кошти для проведення фінансування виплати пенсій на виконання судових рішень чи інформації щодо проведення такого фінансування та виділення коштів з Державного бюджету України у зв`язку зі скасуванням Порядку №649. 
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 щодо прийняття  окремої ухвали в порядку ст.382 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач до   часу  розгляду заяви не виконав рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 року у цій справі в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, яка виникла у зв`язку з її перерахунком з 01.01.2018 року, чим допустив протиправну бездіяльність та порушив підтверджені рішенням суду права позивача на отримання пенсії у розмірі, встановленому законом. 
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.
Відповідно до  статті 129-1 Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права; кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Малько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого  статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду; включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
На підставі аналізу статей  3,  8, частин першої статті  55, частин першої та другої статті  129-1 Конституції України  в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого  обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Відповідно до  статті 14 КАС України  судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в  статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване  статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених  статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями  14,  370 КАС України.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382  КАС України  передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з положеннями частини 1  статті 382 КАС України  суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга  статті 382 КАС України).
Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування в спірних правовідносинах обставин, з якими  стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України  пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди    при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у  статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо наявності правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо невиконання рішення суду у справі № 340/611/20, колегія суддів зазначає :
Згідно з ч. 1  ст. 383 КАС України  особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Колегія суддів зауважує, що бездіяльність  це пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах і в межах  власних повноважень.
В той же час,  матеріалами справи  підтверджується, що листом №3145-3579/М-08/8-1100/20 від 16.11.2020 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що на виконання судового рішення у цій справі 07.04.2020 ним внесено інформацію за №64181 по заборгованості з пенсійних виплат до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Сума боргу, яка визначена на виконання судового рішення, що залишилась невиплаченою, складає 14204,25 грн. за період з 01.02.2018 року по 19.04.2020 року. Повідомлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі №640/5248/19 визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду" №649 від 22.08.2018 року, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На   час  підготовки цього повідомлення, до Головного управління не надходили бюджетні кошти для проведення фінансування виплати пенсій на виконання судових рішень чи інформації щодо проведення такого фінансування та виділення коштів з Державного бюджету України у зв`язку зі скасуванням Порядку №649. 
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно з ч. 1  ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»  виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого  постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.
Згідно зі статтями  23,  116 Бюджетного кодексу України  будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. 
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.
Колегія суддів звертає увагу на те, що на виконання судового рішення у цій справі 07.04.2020 відповідачем  внесено інформацію за №64181 по заборгованості з пенсійних виплат до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Сума боргу, яка визначена на виконання судового рішення, що залишилась невиплаченою, складає 14204,25 грн. за період з 01.02.2018 року по 19.04.2020 року, визначено розмір доплати, що підлягає до виплати та який буде виплачений відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 - 14204,25 грн., як зазначає відповідач по справі.
Таким чином, відповідач вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі № 340/611/20.
Фактична невиплата нарахованих 14204,25 грн зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.  
Окрім зазначеного вище, колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих  Конституцією України  та  Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 560/523/19.
Відповідно до  статті 113 Конституції України  встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується  Конституцією  та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України.
Відповідно до  статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України»  діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.
Приписи  статті 117 Конституції України  визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Відповідно до частини 1 статті 49  Закону України «Про Кабінет Міністрів України»  Кабінет Міністрів України на основі та на виконання  Конституції  та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до  Конституції  та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження. Відповідно, оскільки  органи Пенсійного фонду  не є самостійно діючими  субєктами,  їх діяльність керується державою шляхом  прийняття обов`язкових до виконання  нормативних документів, в своїх листах  відповідач  цілком обгрунтовано посилався  на  відповідний порядок погашення  заборгованості  з пенсійних виплат  за рішенням суду ( Порядок 649).   
Судова колегія  погоджується  з позицією позивача, викладеною у відзиві на  апеляційну скаргу щодо того, що  листи відповідача не є належними  документами, які  визнають боргові  зобовязання, в той же час   суд зауважує, що   відповідач не заперечує  суму в розмірі 14  204.25 грн., як таку, що підлягає  виплаті позивачеві, а по друге   наявність листів   відповідача спростовує   твердження щодо допущеної бездіяльності, яку   помилково  визнав суд першої інстанції.
Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду у Кіровоградській області виконало конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі № 340/611/20,   то  у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 у справі № 340/611/20. Судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою невиконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.
Відповідно до ч. 6  ст. 383 КАС України  за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому  статтею 249 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявноті підстав для задоволення заяви позивача.
Відповідно до пункту 2 частини 1  статті 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами  статті 317 КАС України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Керуючись ст.ст.  243,  308,  311,  315,  317,  321,  322,  325,  329,  383 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на окрему ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі №340/611/20- задовольнити.
Окрему ухвалу  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі №340/611/20 - скасувати та прийняти постанову, якою в  задовлені заяви ОСОБА_1 , поданої     в порядку  ст. 383 КАС України, відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко