Ухвала

27 травня 2021 року
м. Київ

справа №759/22611/19
 
провадження №61-4684ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Висоцької В. С. розглянув клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві у справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління фіскальної служби у м. Києві, Прокуратури м. Києва, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) звернулося із касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від  12 лютого 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 31  березня 2021  року поновлено ГУ ДПС у м. Києві строк на касаційне оскарження судових рішень. Касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме надання уточненої редакції касаційної скарги із зазначенням конкретної норми права, у якій відсутній висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та сплати судового збору, а також роз`яснено про наслідки її невиконання.
У квітні 2021 року на адресу суду надійшло клопотання Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про продовження строку для усунення недоліків, визначених ухвалою Верховного Суду від 31  березня 2021  року, у зв`язку з тим, що юридичним підрозділом заявника ініційовано сплату судового збору шляхом направлення листа  до відповідного структурного підрозділу ГУ ДПС у м. Києві, проте платіжний документ не надійшов, тому просить продовжити строк.
Також слід указати, що з аналізу уточненої редакції касаційної скарги, яка надійшла на виконання ухвали Верховного Суду від 31  березня 2021  року, ГУ ДПС у м. Києві зазначило, що підставою касаційного оскарження судового рішення є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Наведена обставина підтверджується шляхом моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень на предмет пошуку судових справ з однорідним предметом спірних правовідносин. 
Проте таке обґрунтування підстав касаційного оскарження не є  належним виконанням частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки заявник не наводить конкретної норми права, у якій відсутній висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що указує на недотримання пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду 
від 31  березня 2021  року строк для усунення недоліків слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
ПродовжитиГоловному управлінню Державної податкової служби 
у м. Києві строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 31  березня 2021  року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                    В. С. Висоцька