ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12830/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :
Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 03 березня 2020 року №00002520502.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки на думку позивача, останнім не було порушено норм податкового законодавства, натомість зі своїми контрагентами позивач укладав реальні договори, на підставі яких відбувались реальні господарські операції, також вказував на те, що оскільки придбана сіль та пісок не були використані при виконанні робіт, згідно умов цільового фінансування, то й на сьогоднішній день, суми в розмірі 658  651,78 грн з ПДВ та 246  500,00 грн з ПДВ не включені у дохід. Відповідно, вказані суми будуть включені у дохід виключно при використанні придбаного товару: солі та піску.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що позивачем порушено податкове законодавство, оскільки позивач не включив до складу доходів суми цільового фінансування.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва є комунальним підприємством, отримує з бюджету міста Києва цільове фінансування, головними функціями є:
-          забезпечення безпечного руху транспорту та пішоходів по закріпленій шляховій мережі;
-          виконання необхідного комплексу робіт з технічного нагляду, утримання та ремонту шляхів, вуличної зливної каналізації та інших споруд;
-          забезпечення виконання робіт по ремонту та утриманню шляхів іншим підприємствам та організаціям на основі договорів.
Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві на підставі направлень, відповідно до статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України , плану-графіка проведення планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 01.11.2019 №2736 проведено документальну планову виїзну перевірку Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» міста Києва з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2017 по 30.09.2019, валютного законодавства - за період з 01.04.2017 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2017 по 30.09.2019.
За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва від 31.01.2020 № 9/26-15-05-02-03/05446166, яким встановлено порушення позивачем вимог, зокрема: підпункту 134.1.1 пункту 134 статті 134, підпункту 140.5.9 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України, пункт 5, 15- 19 П (С) БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, пункт 5, 7 П (С) БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 174133,00 грн в тому числі за періоди: ІІ-ІV кв. 2017 року на суму 109936,00 грн, за ІІІ кв. 2019 року на суму 64197,00 грн та його завищення в 2018 році на суму 18462,00 грн.
На підставі акту перевірки від 31.01.2020 № 9/26-15-05-02-03/05446166 винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03.03.2020 № 00002520502 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 261  200,00 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 174  133,00 грн та за штрафними санкціями - 87  067,00 грн.
Позивач подав до податкового органу скаргу на податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 03.03.2020.
Рішенням про результати розгляду скарги від 15.05.2020 №16276/6/99-00-08-05-01-06, податковий орган залишив без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а скаргу позивача - без задоволення.
Позивач, вважаючи, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є безпідставним та прийняте з порушенням норм податкового законодавства, звернувся з відповідним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при проведені перевірки податковий орган дійшов хибного висновку стосовно заниження податку на прибуток, оскільки придбана сіль та пісок не були використані при виконанні робіт згідно умов цільового фінансування.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.
Відповідно до пункту 44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Згідно з пунктом 140.5 Податкового кодексу України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується: підпункт 140.5.9 на суму коштів або вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, безоплатно перерахованих (переданих) протягом звітного (податкового) року неприбутковим організаціям, внесеним до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого перерахування коштів, передачі товарів, робіт, послуг (крім неприбуткової організації, яка є об`єднанням страховиків, якщо участь страховика у такому об`єднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону), у розмірі, що перевищує 4 відсотки оподатковуваного прибутку попереднього звітного року.
Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» (далі по тексту- П (С)БО) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).
Відповідно до п. 15 - 19 П (С) БО 15 «Дохід»:
« 15. Визначений дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не коригується на величину пов`язаної з ним сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості. Сума такої заборгованості визнається витратами підприємства згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість». Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.
16. Цільове фінансування не визнається доходом доти, поки не існує підтвердження того, що воно буде отримане та підприємство виконає умови щодо такого фінансування.
17. Отримане цільове фінансування (у тому числі кошти, вивільнені від оподаткування у зв`язку з наданням пільг з податку на прибуток підприємств) визнається доходом протягом тих періодів, в яких були зазнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування.
18.Цільове фінансування капітальних інвестицій визнається доходом протягом періоду корисного використання відповідних об`єктів інвестування (основних засобів, нематеріальних активів тощо) пропорційно сумі нарахованої амортизації цих об`єктів.
19.Цільове фінансування для компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, та фінансування для надання підтримки підприємству без установлення умов його витрачання на виконання у майбутньому певних заходів визнаються дебіторською заборгованістю з одночасним визнанням доходу».
Крім того, відповідно до листа Головного управління комунальної власності м. Києва від 04.02.2005 №042/165/1-541 було направлено методичні рекомендації щодо порядку відображення зазначених операцій в бухгалтерському обліку та розкриття їх у фінансовій звітності, частиною другою яких встановлено, що відповідно до пунктів 16, 17 П (С) БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, цільове фінансування не визнається доходом доти, поки не існує підтвердження того, що воно буде отримане та підприємство виконає умови щодо такого фінансування. Отримане цільове фінансування визнається доходом протягом тих періодів, в яких були зазнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування
Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).
Відповідно до пункту 5 П (С) БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі - П (С) БО 16 «Витрати») - витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Відповідно до пункту 7 П (С) БО 16 «Витрати» - витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Пунктом 11 П(С)БО 16 визначено, що собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.
До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати, прямі витрати на оплату праці, інші прямі витрати, змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.
Відповідно до пункту 4 П(С)БО 9, запаси - активи, які утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством.
Для цілей бухгалтерського обліку запаси включають: сировину, основні й допоміжні матеріали, комплектуючі вироби та інші матеріальні цінності, що призначені для виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг, розподілу, передачі, обслуговування виробництва й адміністративних потреб (пункт 6 П(С)БО 9).
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З матеріалів справи вбачається, що для здійснення своїх функцій, а саме для забезпечення безпечного руху транспорту та пішоходів по закріпленій шляховій мережі позивач за рахунок цільового фінансування та власних коштів, закуповує сіль та пісок, який потім (у осінньо-зимній період) використовує для посипання автомобільних доріг та тротуарів.
Як вказано в акті перевірки, позивач, у період з II - IV кварталу 2017 року отримав кошти з бюджету в сумі 48  778  400,00 грн, з них:
-          на заробітну плату - 22  199  998,34 грн,
-          на матеріали й послуги - 26  578  401,66 грн (в тому числі ПДВ 4  429  733,61 грн)
В 2018 році отримав кошти з бюджету в сумі 60  046  400, ,00 грн, з них:
-          на заробітну плату - 33  711  029,14 грн;
-          на матеріали та послуги - 26  335  370,86 (в тому числі ПДВ 4  389  228,47 грн).
В І - III кварталі 2019 року позивач отримав кошти з бюджету в сумі 57  740  992,00 грн, з них:
-          на заробітну плату - 33  885  192,00 грн;
-          на матеріали та послуги - 23  855  800 грн (в тому числі ПДВ 3  975 966,67 грн).
15 лютого 2017 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОСТАНЗА» був укладений Договір №2/17-т про закупівлю товарів, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник (TOB «КОСТАНЗА») зобов`язується протягом 2017 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити покупцю (позивачу) товар, зазначений в п. 1.2 цього Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар. Товар поставляється згідно потреб покупця окремими партіями.
Відповідно до п. 1.2 Договору №2/17-т предметом закупівлі є: кам`яна сіль - за кодом CPV за ДК 021:2015 - 14410000-8 (сіль для промислового перероблення).
Товар за договором №2/17-т був отриманий позивачем відповідно до видаткових накладних: №РН-0001566 від 06 квітня 2017 року; № РН-0001588 від 08 квітня 2017 року; № РН-0001820 від 25 квітня 2017 року; № РН-0002019 від 22 травня 2017 року; № РН-0002083 від 26 травня 2017 року; № РН-0002143 від 31 травня 2017 року; № РН-0002236 від 07 червня 2017 року; № РН-0002508 від 28 червня 2017 року; № РН-0002788 від 18 липня 2017 року; № РН-0002956 від 26 липня 2017 року; № РН-0002978 від 28 липня 2017 року.
Придбана за договором 2/17-т сіль була використана позивачем для посипання вулично-шляхової мережі Дніпровського району (автомобільних доріг, тротуарів, тощо) у січні 2018 року, що підтверджується актом на списання матеріалів від 30 січня 2018 року та карткою по 201 рахунку за січень 2018 року.
Загальна вартість використаної солі для посипання вулично-шляхової мережі Дніпровського району у січні 2018 році склала 732  899,98 грн з ПДВ або 610  749,98 грн без ПДВ.
З вищевикладеного вбачається, що позивач виконав умови цільового фінансування (використання придбаного товару за договором №2/17-т) саме у січні місяці 2018 року (період, в якому позивач зазнав витрат, пов`язаних з виконанням умов цільового фінансування), а тому користуючись правилами, встановленими п.16 та 17 П(с)БО 15 «Дохід», відніс в дохід суму у розмірі 732  899,98 грн з ПДВ, що підтверджується карткою рахунку: 3611 за січень місяць 2018 року.
20 лютого 2018 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОСТАНЗА» був укладений договір №1/18-т про закупівлю товарів, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник (TOB «КОСТАНЗА») зобов`язується протягом першого півріччя 2018 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити Покупцю (Позивачу) товар, зазначений в п. 1.2 цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар. Товар поставляється згідно потреб Покупця окремими партіями.
Відповідно до п. 1.2 Договору №1/18-т предметом закупівлі є: кам`яна сіль - за кодом СРУ за ДК 021:2015 - 14410000-8 (сіль для промислового перероблення).
Товар за договором №1/18-т був отриманий позивачем відповідно до видаткових накладних: №РН-0000963 від 20 лютого 2018 року; № РН-0001058 від 26 лютого 2018 року; № РН-0001067 від 27 лютого 2018 року; № РН-0001122 від 02 березня 2018 року; № РН-0001124 від 05 березня 2018 року; № РН-0001181 від 06 березня 2018 року; № РН-0001233 від 13 березня 2018 року; № РН-0001253 від 14 березня 2018 року; № РН-0002368 від 29 червня 2018 року; № РН-0002369 від 30 червня 2018 року; № РН-0002401 від 02 липня 2018 року; № РН-0002402 від 03 липня 2018 року.
12 вересня 2018 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОСТАНЗА» (код ЄДРПОУ 39822094) був укладений Договір №23/18-т про закупівлю товарів, відповідно до п. 1.1 якого, постачальник (TOB «КОСТАНЗА») зобов`язується протягом другого півріччя 2018 року в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити покупцю (позивачу) товар, зазначений в п. 1.2 цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар. Товар поставляється згідно потреб покупця окремими партіями.
Відповідно до п. 1.2 Договору №23/18-т предметом закупівлі є: кам`яна сіль - за кодом CPV за ДК 021:2015 - 14410000-8 (сіль для промислового перероблення).
Придбана за договором №1/18-т та договором №23/18-т сіль була використана позивачем для посипання вулично-шляхової мережі Дніпровського району (автомобільних доріг, тротуарів, тощо) у січні 2019 року, що підтверджується актом на списання матеріалів від 31 січня 2019 року та карткою по 201 рахунку за січень 2019 року.
Загальна вартість використаної солі для посипання вулично-шляхової мережі Дніпровського району у січні 2019 році склала 526  473,00 грн з ПДВ.
З вищевикладеного вбачається, що позивач виконав умови цільового фінансування (використання придбаного товару за договором №1/18-т та договором №23/18-т) саме у січні місяці 2019 року (періоді, в якому позивач зазнав витрат, пов`язаних з виконанням умов цільового фінансування), а тому користуючись правилами, встановленими п.16 та 17 П(с)БО 15 «Дохід», відніс в дохід суму у розмірі 526  473,00 грн з ПДВ, що підтверджується карткою рахунку: 3611 за 31.01.2019-31.01.2019.
25 лютого 2019 року між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОСТАНЗА» (код ЄДРПОУ 39822094) був укладений договір №2/19-т про закупівлю товарів (далі - Договір №2/19-т), відповідно до п. 1.1 якого, постачальник (TOB «КОСТАНЗА») зобов`язується протягом першого півріччя 2019 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити Покупцю (Позивачу) товар, зазначений в п. 1.2 цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар. Товар поставляється згідно потреб Покупця окремими партіями.
Відповідно до п. 1.2 Договору №2/19-т предметом закупівлі є: кам`яна сіль - за кодом CPV за ДК 021:2015 - 14410000-8 (сіль для промислового перероблення).
Товар за договором №2/19-т був отриманий позивачем відповідно до видаткових накладних: №2650 від 02 липня 2019 року; №2710 від 08 липня 2019 року:
Отримана за Договором №2/19-т сіль була оплачена позивачем, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №444 від 04.07.2019; №443 від 04.07.2019; №476 від 08.07.2019; №511 від 17.07.2019;
Загальна вартість оплаченої солі склала 658  651,78 грн з ПДВ.
27 травня 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЖУР-Д» був укладений договір №13/19-т про закупівлю товарів, відповідно до п. 1.1 якого постачальник (TOB «АЖУР-Д») зобов`язується поставити, а покупець (позивач) прийняти й оплатити пісок.
Товар за договором №13/19-т був отриманий позивачем відповідно до видаткової накладної №355 від 28.08.2019.
Отриманий за договором № 13/19-т товар був оплачений, що підтверджується платіжним дорученням №640 від 29 серпня 2019 року на суму 295  800,00 грн.
Разом із тим, відповідно до тверджень позивача, отриманий за договором №2/19-т товар (сіль) та за договором №13/19 товар (пісок) на сьогоднішній день не був використаний, оскільки зима 2019-2020 року була аномально теплою й необхідності у посипанні автомобільних доріг та тротуарів практично не було.
З наданої до суду первинної документації встановлено, що у вищезазначених документах зазначено, які послуги (постачання товару) надавалися, всі рядки заповнені належним чином, що в свою чергу свідчить по здійснення господарських взаємовідносинах в межах їх господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними первинними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. 
Позивачем вчинено дії та досягнуто конкретних результатів, які визначають саме поняття господарської операції - факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових ресурсів.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при проведені перевірки податковий орган дійшов хибного висновку стосовно заниження податку на прибуток, оскільки придбана сіль та пісок не були використані при виконанні робіт згідно умов цільового фінансування, а отже суми у розмірі 658651,78 грн з ПДВ та 246500,00 грн з ПДВ позивачем у дохід правомірно включені не були.
Колегія суддів вказує, що цільове фінансування на здійснення витрат, пов`язаних з наданням послуг (товарів, робіт) із зовнішнього благоустрою, комунальних управлінських та інших публічних послуг - визнається доходом протягом звітного періоду, в якому визнають витрати на надання послуг.
Таким чином, купівля запасів, в даному випадку солі чи піску, не є витратами допоки їх не буде спожито під час виконання робіт та надання послуг.
Отримане цільове фінансування вважається доходом виключно тоді, коли підприємство виконає умови щодо такого фінансування протягом тих періодів, в яких були зазнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування. 
Вказані суми будуть включені у дохід, виключно при використанні придбаного товару (солі, піску).
Разом із цим, придбання (заготівля посипальних матеріалів: солі, піску, фракційних матеріалів, тощо) в літній період зумовлено наказом комунальної корпорації «Київавтодор» №64 від 27.05.2019 «Про підготовку підприємств комунальної корпорації «Київавтодор» до роботи в осінньо-зимовий період 2019-2020 років».
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що контролюючим органом при проведенні перевірки дійшов хибного висновку щодо заниження податку на прибуток, не встановив та не дослідив усі обставини даних правовідносин, тому податкове повідомлення -рішення від 03 березня 2020 року №00002520502 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 21.05.2021.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна