РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року
м. Рівне

Справа № 556/860/20
Провадження № 22-ц/4815/403/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,
секретар судового засідання :Ковальчук Л.В.

учасники справи: 

позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 листопада 2020 року, ухвалене в складі судді Іванків О.В., повний текст рішення складено 11.08.2020 року у справі №556/860/20 ,
 
в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,.
Позов мотивований тим, що вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.03.2020 в кримінальній справі №556/199/20  ОСОБА_2  визнаний винуватим за ст.122 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, за те, що 01 листопада 2019 року останній, наніс йому тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості тілесни х ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.  На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Наслідком завданих тілесних ушкоджень є те, що він вже перебував на лікарняному та здійснив витрати на своє лікування. 
Неправомірними діями відповідача йому також завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних стражданнях, негативних переживаннях та спогадах, переживання фізичних незручностей, настороги, страх можливого повторення подій .
Враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, моральну шкоду оцінює в 100000 грн.
Просив суд про задоволення позову.
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану злочином, в сумі 4837 (чотири тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 52 коп. та моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн, а всього стягнути 9837 (дев`ять тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 52 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. 
На вказане рішення суду в частині стягнення моральної шкоди , позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачем доведено належними доказами та наведено належне обґрунтування розміру заподіяної моральної шкоди. Визначений судом розмір є значно нижчим без врахування мотодики ОСОБА_3 . Просив суд апеляційної інстанції призначити судово-психологічну експертизу для визначення розміру заподіяної шкоди.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як законне та обґрунтоване.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення відповідає.
Установлено, що відповідач ОСОБА_2 , вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 23.03.2020 в кримінальній справі №556/199/20 визнаний винуватим за ст.122 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Вказаний вирок набрав законної сили та звернутий до виконання. 
Внаслідок вчиненого злочину ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, в результаті чого зазнав фізичного болю, моральних страждань, а також раптових та суттєвих змін у звичному укладі свого життя.
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні Володимирецької ЦРЛ з 02.11.2019 по 05.11.2019 з діагнозом закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, пара орбітальна гематома зліва, осадження м`яких тканин обличчя, відкритий травматичний злам нижньої щелепи, а з 05.11.209 по 27.11.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради. 
Згідно з ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина друга статті 23 ЦК України).
Згідно положень абз. 1 частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
При цьому, вимоги абз. 2 частини третьої статті  23 ЦК України передбачають, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Урахувавши зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено також, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Законом не визначено єдиного розміру грошового відшкодування моральної шкоди у випадку відшкодування потерпілій особі моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.
Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Вина особи, яка завдала потерпілому моральної шкоди у даній справі – ОСОБА_2 установлена судовим рішенням, яке набрало законної сили у кримінальній справі.
Моральна шкода полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті позивача; негативних переживаннях та спогадах, тривозі, емоційних та тілесних реакції при згадуванні; переживаннях фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя.
Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання часу (на психологічну реабілітацію, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів.
Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд дав належну оцінку доказам позивача про тривалість та ступінь спричинених йому моральних страждань, а також виважено підійшов до визначення розміру відшкодування, навів у рішенні достатньо мотивів, в тому числі врахував роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені у постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» тому апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано стягнено з відповідача моральну шкоду саме в такому розмірі, виходячи із засад розумності та справедливості.
Інші наведені у скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Клопотання позивача заявлене у апеляційній інстанції підлягає залишенню без задоволення з таких підстав. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) згідно ст. 89 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як вбачається з матеріалів справи, ні на власне замовлення, ні під час розгляду даної цивільної справи в суді першої інстанції позивачем не було заявлено клопотання про призначення судово-психологічної експертизи для визначення розміру заподіяної моральної шкоди, а тому заявлене клопотання не заслуговує на увагу.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 листопада 2020 року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 травня 2021 року.

Головуючий:
Судді :