Справа № 308/2004/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        26 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Кондора Р. Ю., Мацунича М. В., 
за участі секретарки судового засідання Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Фекийшгазі Крістіан Степанович, про забезпечення позову в справі за позовом представника ОСОБА_1 – адвоката Фекийшгазі Крістіана Степановича до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Фекийшгазі Крістіан Степанович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року, постановлену суддею Дегтяренко К. С., 

в с т а н о в и в:

       У лютому 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Фекийшгазі К.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1 531 420 гривень, що еквівалентно 55 000 доларам США, а також понесених судових витрат. 
Водночас ОСОБА_1 в особі свого представника-адвоката Фекийшгазі К.С. подала до суду заяву про забезпечення цього позову.
Заява обґрунтована тим, що нею подано до суду позов про стягнення з ОСОБА_2 коштів, оскільки останній не виконує свої зобов`язання за борговою розпискою від 29.11.2017, за умовами якої він зобов`язався ще до 31.03.2018 повернути отримані в борг кошти в гривнях у розмірі еквівалентному 55 000 доларам США за курсом НБУ на дату їх повернення.
Наявність заборгованості та неправомірної поведінки відповідача у спірних правовідносинах є очевидними і в повному обсязі підтверджена наданими суду доказами. З огляду на триваюче невиконання ОСОБА_2 узятого на себе за договором позики зобов`язання, наявні всі правові підстави вважати, що він ухилятиметься і від виконання рішення суду про стягнення грошових коштів на її користь, та створюватиме перешкоди для його виконання, у тому числі шляхом відчуження належного йому майна. 
Оскільки спірна сума є істотною, вважає, що накладення арешту на все належне відповідачу майно в межах ціни позову 1 531 420 гривень, є сумісним із заявленими позовними вимогами.

За наведених обставин просила забезпечити її позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_2 у межах суми 1 531 420 гривень.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2021 у задоволенні цієї заяви про забезпечення позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Фекийшгазі К.С. просив скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заву про забезпечення позову.
Скаргу мотивував тим, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою. Посилався на порушення місцевим судом норм процесуального права і не надання належним чином оцінки доводам заявниці про необхідність забезпечення даного позову внаслідок тривалого безпідставного невиконання відповідачем свого зобов`язання по поверненню значної суми коштів, що дає підстави вважати і про його ухилення від виконання майбутнього рішення суду, створення перешкод у його виконанні, в тому числі шляхом відчуження належного йому майна. Зауважував і те, що помилковим є висновок суду про ненадання доказів про необхідність забезпечення позову.

Правом подати відзив відповідач ОСОБА_2 не скористався.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Сочка В.І. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, з підстав наведених у ній.
Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, просила таку залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.
Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, місцевий суд виходив із того, що наведені позивачкою обставини, за яких вона просила забезпечити позов, ґрунтуються лише на припущеннях і без надання жодних доказів на їх підтвердження, та не є вони достатніми підставами вважати ймовірності утруднення або неможливого виконання майбутнього рішення суду про задоволення позову. Також позивачкою та її представником не наведено посилань, доказів і не конкретизовано на яке саме майно має бути накладено арешт, де воно розташоване, його вартість, на які саме грошові кошти та їх місце знаходження, що унеможливлює встановити співмірність такого заходу забезпечення позову ціні позову, а вжиття цих заходів може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Проте колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції погодитися не може, оскільки такого суд дійшов із порушенням норм процесуального права з огляду на таке. 

Судом установлено, що 16 лютого 2021 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Фекийшгазі К.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1 531 420 гривень, що еквівалентно 55 000 доларам США, а також понесених судових витрат. 
Згідно з частинами першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Приписами частини 3 цієї ж статті констатовано, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії тощо.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Зазначені обставини є підставою позову та підлягають установленню та доведенню під час розгляду справи по суті. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, колегія суддів уважає слушними доводи апелянта, що у разі не забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме, рухоме майно, а також грошові кошти належні відповідачу ОСОБА_2 , однак у межах розміру заявлених позовних вимог у сумі 1 531 420 гривень, це може призвести, зокрема, до їх відчуження, приховування тощо належного йому майна.
На переконання апеляційного суду, позивачка обґрунтувала і довела відповідними доказами, яким суд першої інстанції не дав належної оцінки, що існують об`єктивні ризики реального невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду на її користь, що наявна очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам й інтересам ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі, а вжиття заходів забезпечення позову не порушить прав і законних інтересів інших учасників процесу, у тому числі на володіння і користування належним ОСОБА_2 , за його наявності, нерухомим майном.
Помилковими, на думку апеляційного суду, є і висновки місцевого суду про ненадання заявницею ОСОБА_1 чи її представником-адвокатом Фекийшгазі К.С. конкретизації, місця знаходження, вартості: нерухомого, рухомого майна, грошових коштів належних відповідачу ОСОБА_2 , оскільки такого положення ст. 151 ЦПК України щодо змісту заяви про забезпечення позову не вимагають у разі відсутності такої інформації у заявника. Водночас позивачкою заявлено про арешт такого майна відповідача лише в межах заявлених позовних вимог, а саме 1 531 420 гривень.
Відповідно до характеру спору і змісту позовних вимог, апеляційний суд уважає, що вказаний вид забезпечення позову, який просить застосувати заявниця ОСОБА_1 є достатнім, необхідним та співмірним заходам забезпечення позову за обставин зазначеного спору. 
За таких обставин оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою.
З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням з цього питання нового судового рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та апеляційну скаргу слід задовольнити.
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Фекийшгазі Крістіан Степанович, задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 лютого 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник – адвокат Фекийшгазі Крістіан Степанович, про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме, рухоме майно, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах 1 531 420 /одного мільйона п`ятиста тридцяти однієї тисячі чотириста двадцяти) гривень.

Примірник цієї постанови направити для негайного виконання Ужгородському міському відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) /88005, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецька, 10).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 травня 2021 року.

Суддя-доповідачка 

Судді