П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 766/1933/21	

Категорія: 113070100                                                                                            Головуючий в 1 інстанції: Зуб І. Ю.
                                                                                                                               Час і місце ухвалення: м. Херсон 

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І. 
                                  –  Ступакової І. Г.                      
             при секретарі –  Поварчук В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальону 1 роти УПП в Херсонській області ДПП сержанта поліції Кустової Ірини Олегівни, Департаменту патрульної поліції  про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора 1 батальону 1 роти УПП в Херсонській області ДПП сержанта поліції Кустової Ірини Олегівни, Департаменту патрульної поліції в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН № 3738644 від 01.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 України.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що винесена за відсутності належних доказів адміністративного правопорушення. Зазначає, що Правил дорожнього руху ніяким чином не порушував.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 1 роти УПП у Херсонській області ДПП сержанта поліції Кустової Ірини Олегівни, Департаменту патрульної поліції  про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що фактично ніякого розгляду справи не проводилось, а лише після складання постанови, її копію було надано апелянту. Відповідачем не було надано можливості дочекатися викликаного позивачем адвоката та скористатися юридичною допомогою під час розгляду справи. При цьому також вказує, що увімкнув сигнал повороту праворуч ближче ніж за 50 метрів до повороту, оскільки  перед ним були наявні ще два повороти, а при відсутності інших транспортних засобів це не було грубим порушенням правил дорожнього руху. Також вказує, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про те, що позивач повертаючи ліворуч не подав сигнал світловим датчиком, а при повороті праворуч такий сигнал подано при здійсненні повороту, оскільки ніяких поворотів ліворуч не здійснював, а виїхавши з гаражного кооперативу рухався прямо до повороту на право.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2021 року о 21:54:01 год. позивач керуючи транспортним засобом Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_1 , на вул. Робочій, 221 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем складено постанову серії ЕАН № 3738644, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та  накладено штраф у розмірі 425 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для скасування спірної постанови, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт порушення п.9.2.б ПДР України, а відтак в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.    
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.
Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення позивачем вимог п.9.2.б ПДР України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП.
Відповідно до п. 9.2 «б»  ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку  перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Вказаний попереджувальний сигнал необхідний для інформування інших водіїв про зміну напрямку руху та надання їм можливості скоригувати свої дії (вибрати безпечну швидкість, перестроїтись в іншу смугу руху, тощо) з урахування відповідного маневру водія, який подає попереджувальний сигнал.
Відповідно до пункту 9.4 ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом (пункт 1.10 ПДР України).
Згідно до положень ч. 2  ст. 122 КУпАП  адміністративним правопорушенням є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП України  визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З наданого до суду відеозапису з відеореєстратора, не вбачається що саме автомобіль позивача здійснював поворот без подання сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, а саме ліворуч, через його низьку якість.
Так на даному відеозаписі видно, що попереду автомобіля відповідача, на досить великій дистанції рухався автомобіль, водночас вказаний відеозапис не відображає ідентифікуючих транспортний засіб ознак (на ньому не видно ані державного номерного знаку, ані марки автомобіля), який не увімкнув сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, а саме ліворуч, а відтак, посилання суду першої інстанції на відеозапис під назвою «IMG_1647» (00.01.02 сек.) є помилковими. 
Автомобіль позивача ж зупинено через деякий проміжок часу при здійсненні їм маневру, а саме повороту праворуч.
Отже, відеозапис не містить моменту вчинення водієм адміністративного правопорушення (здійснення маневру повороту, відсутність світлового покажчика повороту, наявність у певному місці перехрестя, тощо).  
Таким чином, за результатами перегляду відеозапису, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, не було зафіксовано.
Крім того, до суду не надано схематичного зображення вулиць (наявність перехресть, другорядних чи головних доріг) або викопіювання з карт з зазначенням розташування знаків з зазначенням ділянки дороги на якій згідно постанови позивачем порушено ПДР.
Також, у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено, при повороті на яку саме вулицю водій не подав сигнал світловим покажчиком повороту, що також позбавляє суд можливості перевірити та пересвідчитися у вчиненні позивачем інкримінованого йому правопорушенні.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Зазначені обставини, з урахуванням позиції позивача щодо заперечення ним факту вчинення правопорушення, викликає обґрунтований сумнів у тому, що мали місце подія та склад адміністративного правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про правомірність спірної постанови з посиланням на не заперечення позивачем факту порушення п.9.2.б ПДР України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки зазначене не являється доказом в розумінні ст.251 КУпАП України. 
 Колегія суддів зазначає, що положеннями ст. 90 КАС України  визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та  об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.  Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.
В даному випадку відповідачем не було доведено обставин, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, відеозапис наданий відповідачем поганої якості, а відеофайли датовані 02.06.2020 року не мають відношення до притягнення позивача до адміністративної відповідальності згідно постанови серії ЕАН №3738644 від 01.02.2021 року.
В свою чергу, відповідачем не надано до суду інших доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, які б дозволили вказати на достовірність обставин викладених в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія в силу дії презумпції невинуватості.
При цьому, колегія суддів за відсутності доведеного факту вчинення адміністративного правопорушення, не надає оцінки процедурі притягнення до адміністративної відповідальності.
Враховуючи те, що під час судового розгляду не було встановлено у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2  ст. 122 КУпАП, постанова підлягає скасуванню, а відтак висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є помилковим.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1  статті 317 КАС України     підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, враховуючи те, що у справі неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325  КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 квітня 2021 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальону 1 роти УПП в Херсонській області ДПП сержанта поліції Кустової Ірини Олегівни, Департаменту патрульної поліції  про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАН № 3738644 від 01.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за ч.2 ст.122 України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає. 
                                                             
                                                      Повний текст постанови складено та підписано 08 червня 2021року 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А.І.Бітов  

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова