ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року                                                                                   
м. Чернівці
справа № 727/10135/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів Перепелюк І.Б., Половінкіної Н.Ю.
секретар Конецька Д.Г.

позивач  ОСОБА_1  
відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

апеляційна скарга Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 лютого 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Чебан В.М.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розподіл судових витрат між сторонами, які вона понесла в суді апеляційної інстанції.
Просила стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на її користь понесені позивачкою витрати на отримання послуг з надання правничої допомоги в сумі 7550 гривень.
Вказана заява підлягає задоволення виходячи з наступного.
Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 3 червня 2020 року у справі №211/1674/19.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 правничу допомогу надавав адвокат Смотрицький А.В., що підтверджується ордером №1014976 від 30 квітня 2021 року, договором про надання юридичної (правової) допомоги від 30 квітня 2021 року, додатковою угодою №1 до договору про надання юридичної (правової) допомоги від 30 квітня 2021 року (а.с.150,188).
З звіту (акту) про надані юридичні (правничі) послуги у зв`язку з розглядом справи №727/10135/20 в апеляційній інстанції вбачається, що адвокат Смотрицький А.В. надав послуги з підготовки відзиву на апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 лютого 2021 року, на що витратив 7 годин, підготовки додатків до відзиву на апеляційну скаргу, на що витратив 1 годину та брав участь у судовому засіданні, на що витратив 15 хвилин (а.с.196).
З квитанції №1 від 21 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила адвокату Смотрицькому А.В. 7550 гривень за надані послуги з професійної правничої допомоги (а.с.195).
З огляду на вказане ОСОБА_1 документально доведено, що нею під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, понесено витрати на правову допомогу в сумі 7550 гривень.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 лютого 2021 року позов задоволено.
Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. від 21 жовтня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за номером 4628, про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 93 195 доларів США 53 центів, що становить на день вчинення виконавчого напису, згідно з офіційним курсом НБУ - 2 643 957 гривень 18 копійок та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису в розмірі 1500 гривень, які належать ОСОБА_1 , таким, що не підлягає задоволенню.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 травня 2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 лютого 2021 року залишено без змін.
Отже, судові витрати ОСОБА_1 пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 7550 гривень слід покласти на відповідача Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
Безпідставним є аргумент представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про необхідність відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з тим, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом витраченим адвокатом на виконання таких робіт. 
Згідно частин 3, 4, 5 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Представником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» не доведену ту обставину, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом витраченим адвокатом на виконання таких робіт.
З оглядну на вказане, колегія суддів, не вбачає підстав для відмови у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 , які вона понесла у судовому засіданні, або зменшення розміру таких витрат.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Керуючись ст.ст. 141, 270, 381, 382  ЦПК України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 7550 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На додаткову постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 11 червня 2021 року.

Головуючий                                                         О.О. Одинак 

Судді:                                                                  І.Б. Перепелюк 

                                               Н.Ю. Половінкіна