ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2398/21 Справа № 205/7190/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищида М.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2019 року ТОВ «Авто Просто» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.12.2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено Угоду № 379223 та підписано Додатки до неї. Предметом вказаної угоди є надання учаснику послуги по придбанню автомобіля через систему придбання у групах «Авто Так» (далі – Угода). Згідно асигнаційного акту від 26.12.2013 року Відповідач-1 одержав право на отримання автомобіля «ЗАЗ Forza».
14.01.2014 року ОСОБА_1 реалізував своє право на вибір іншого автомобіля та звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» із заявою, згідно якої він просив надати йому замість автомобіля «ЗАЗ Forza» автомобіль «ЗАЗ Ланос».
17.01.2014 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручителі зобов`язалися відповідати перед товариством у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за укладеною ним Угодою.
Згідно асигнаційного акту від 26.12.2013 року Відповідач-1 одержав право на отримання автомобіля «ЗАЗ Forza».
30.01.2014 року ОСОБА_1 отримав у власність автомобіль «ЗАЗ Ланос», кузов № НОМЕР_1 , 2013 року випуску, і зареєстрував на своє ім`я (реєстраційний номер НОМЕР_2 ).
На момент отримання автомобіля, автомобіль марки «ЗАЗ Forza» базової комплектації коштував 85700 грн. 00 коп., а автомобіль марки «ЗАЗ Ланос», - 81200 грн. 00 коп. Оскільки отриманий Відповідачем-1 автомобіль «ЗАЗ Ланос» коштував дешевше ніж автомобіль «ЗАЗ Forza» на 4500 грн. 00 коп., зазначена сума була зарахована на Графік внесків ОСОБА_1 для пропорційного зменшення розміру Повних внесків, які залишаються до завершення Графіку внесків.
Листом № 246 дистриб`ютор автомобіля «ЗАЗ Forza» повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «АвтоПросто» про припинення виробництва вищевказаного автомобіля. Керуючись положенням п.9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, у листопада 2017 року позивач здійснив заміну автомобіля «ЗАЗ Forza» на автомобіль «Ravon R4».
Листом № 37 від 27.09.2018 року дистриб`ютор автомобіля «Ravon R4» (ТОВ «Укр-УзАвто») повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про відсутність в його мережі автомобіля марки «Ravon R4».
Керуючись положенням п. 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, у жовтні 2018 року позивач здійснив заміну автомобіля «Ravon R4» на автомобіль «Geely Emgrand 7», який найбільш подібний за ціною та технічними характеристиками.
За період з січня 2012 року по жовтень 2018 року ОСОБА_1 було сплачено: 80 Внесків в оплату послуг; 79,2479 % Поточної ціни автомобіля (Чисті внески). Борг Відповідача перед позивачем за Угодою відповідно складає : 40 Внесків в оплату послуг (120-80=40); 20,7530 % Поточної ціни автомобіля (100% - 79, 2470=20,7530%). Отже, заборгованість Відповідача -1 за Угодою, з урахуванням Поточної ціни автомобіля «ЗАЗ Forza», у грошовому еквіваленті складає: внесків в оплату послуг : (227167,14 грн. х 0, 19643 % + 20 % ПДВ) х 40 внесків = 21 418 грн. 40 коп., по оплаті Чистих внесків : 227167, 14 грн. х 20,750 % = 47144 грн. 00 коп.
Починаючи з листопада 2018 року ОСОБА_1 припинив щомісячні внески та станом на день подання позовної заяви, тобто, 08.08.2019 року розмір боргу складає 68562 грн. 40 коп. (21418 грн. 40 коп. + 47144 грн. 00 коп.).
У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за Угодою № 379223 від 05.12.2011 року у розмірі 68562 грн. 40 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. (том 1 а.с.2-7).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року позовні вимоги ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  про стягнення коштів – задоволено в повному обсязі. Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за Угодою № 379223 від 05.12.2011 року у загальному розмірі 68562 грн. 40 коп., яка складається із заборгованості по оплаті послуг у розмірі 21418 грн. 40 коп. та заборгованості по сплаті чистих внесків у розмірі 47144 грн. 00 коп. Вирішено питання судових витрат (том 1 а.с.225-232). 

Не погодившись із рішенням суду,  ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (том 1 а.с.240-245). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що 05.12.2011 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено Угоду № 379223 та підписано Додатки № 1 та № 2 до неї, які є невід`ємними частинами Угоди, предметом якої є надання учаснику послуги по придбанню автомобіля через систему придбання у групах «Авто Так» (далі – Угода).        Ё
Згідно положень вказаної Угоди ОСОБА_1 зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків (Додаток №1 до Угоди).
Статтею 3 Угоди передбачено зобов`язання ТОВ «Авто Просто» щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми «АвтоТак» здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику.
Додатком № 1 до Угоди № 379223 передбачено, що розмір вступного внеску становить 3 % + ПДВ – 2 974 грн. 32 коп., щомісячний цілий Чистий внесок - 0,8333 %, щомісячний Внесок в оплату послуг - 0,5 % + ПДВ, плата за послуги, пов`язані з видачою автомобіля за системою - 3 % + ПДВ (том 1 а.с.9) .
За умовами пункту 7.3 Додатку № 2 до Угоди, якщо обрана Учасником марка та/або модель коштує дешевше, ніж модель Автомобіля, зазначена в Додатку №1 до Угоди, Учасник може зробити вибір із наступного: 1) Зарахувати різницю між цінами Автомобілів для послідовного скасування несплачених Повних внесків, які передбачені Графіком внесків цього Учасника, у зворотному порядку, починаючи з останнього Повного внеску. В подальшому такий Учасник повинен сплачувати майбутні Повні внески відповідно до Поточної ціни Автомобіля, вказаного в Додатку №1 до Угоди. Якщо зарахування різниці скасує сплату всіх Повних внесків Учасника, і залишиться грошове сальдо на користь Учасника, ТОВ «Авто Просто» зобов`язується повернути Учаснику таке сальдо протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати надання ним банківських реквізитів для перерахування відповідної суми; 2) Зарахувати різницю між цінами Автомобілів, розподіливши її на всі наступні несплачені Повні внески з метою пропорційного зменшення розміру Повних внесків, які залишаються до завершення Графіку внесків.
Судом також встановлено, що 17.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено Договір поруки, відповідно до умов якого поручителі зобов`язалися відповідати перед товариством у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за укладеною ним Угодою (том 1 а.с.13-14).
Із матеріалів справи вбачається, що листом № 246 дистриб`ютор автомобіля «ЗАЗ Forza» повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про припинення виробництва автомобіля «ЗАЗ Forza». Керуючись положенням п.9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, у листопаді 2017 року позивач здійснив заміну автомобіля «ЗАЗ Forza» на автомобіль «Ravon R4».
Із матеріалів справи також вбачається, що 30.01.2014 року ОСОБА_1 отримав у власність автомобіль «ЗАЗ Ланос», кузов № НОМЕР_1 , 2013 року випуску, і зареєстрував на своє ім`я (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) (том 1 а.с.16).
Листом № 37 від 27.09.2018 року дистриб`ютор автомобіля «Ravon R4» (ТОВ «Укр-УзАвто») повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про відсутність в його мережі автомобіля марки «Ravon R4» (а.с.18). Керуючись положенням п. 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, у жовтні 2018 року позивач здійснив заміну автомобіля «Ravon R4» на автомобіль «Geely Emgrand 7», який найбільш подібний за ціною та технічними характеристиками.
Судом встановлено, а сторонами визнано, що починаючи з листопада 2018 року ОСОБА_1 припинив сплачувати щомісячні внески.
Отже, предметом спору в даній справі є солідарна відповідальність боржника та поручителів за неналежне виконання умов договору у частині сплати внесків у зазначеному розмірі.
У зв`язку із чим, та станом на день подання позовної заяви, тобто, 08.08.2019 року позивач вважає, що за відповідачами внаслідок невиконання договірних зобов`язань за вказаною угодою утворилась заборгованість у розмірі 68562 грн. 40 коп. , яка складається із заборгованості по оплаті послуг у розмірі 21418 грн. 40 коп. та заборгованості по сплаті чистих внесків у розмірі 47144 грн. 00 коп.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі свої договірні зобов`язання не виконують належним чином, у позасудовому порядку не здійснюють погашення заборгованості, що є підставою для задоволення позовних вимог. 

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 цього Кодексу).
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга – операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, – і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, відповідно до пункту 11-1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (який є спеціальним законом у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг), є фінансовою послугою.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що сторони під час укладення оспорюваної угоди із додатками погодили всі істотні умови, у тому числі і формулу оплати ціни товару, яка складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії договору, відповідно до умов договору поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється постачальником/виробником/імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця.
Тому посилання апелянта на те, що збільшення вартості платежів після отримання автомобіля не передбачено договором є безпідставним та спростовується самим договором. 
Визначення щомісячних внесків та інших платежів відповідно до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 червня 2020 року у справі № 604/1022/17 (провадження № 61-43929св18), від 22 травня 2020 року у справі № 482/1398/19 (провадження № 61-1378св20), від 22 травня 2019 року у справі № 285/1777/17 (провадження № 61-39721св18), від 16 травня 2019 року у справі № 405/2770/17 (провадження № 61-30767св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 357/13841/16-ц (провадження № 61-30638св18), від 30 жовтня 2019 року у справі № 141/480/17 (провадження № 61-31528св18), від 21 січня 2020 року у справі 590/1087/17 (провадження № 61-37322св18), від 04 грудня 2019 року у справі № 468/1082/16 (провадження № 61-1340св17).
Посилання в апеляційній скарзі на п. 4.1.4 Угоди та п. 2.5 Договору та твердження про повну оплату вартості автомобіля, колегія судді відхиляє, оскільки така угода не містить пункту п. 4.1.4, а посилання на 2.5 Договору також не відповідає вказаним в договорі умовам та тим, що зазначає апелянт. Доказів повної оплати стороною відповідача також не надано. 
Щодо відсутності договору страхування в матеріалах справи, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки предметом розгляду, є угода від 05.12.2011 та додатки до неї (том 1 а.с.8-14), а також розрахунок заборгованості, апелянт вважаючи, що кошти на виконання угоди використанні не за призначенням повинен довести це в порядку передбаченому чинним законодавством. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суду першої інстанції потрібно було встановити, коли сплив строк дії договору та яка вартість заміненого автомобіля на цю дату, колегія враховує наступне. 
Відповідно до ст.7 Угоди від 05.12.2011 року - угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами й діє до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов`язань, передбачених Угодою. Так як ОСОБА_1 з 2018 року припинив сплачувати щомісячні внески, то станом на сьогоднішній день у нього перед позивачем існує заборгованість за Угодою.
Відповідно до ст. 631 ч.1 ЦК України - строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 не виконано всіх зобов`язань за Угодою, а тому у відповідності до ст.7 Угоди, строк дії такої Угоди не сплив і діє до моменту виконання відповідачем всіх зобов`язань, передбачених Угодою.
Щодо вартості заміненого автомобіля, то Згідно з додатком № 2 до угоди № 379223, який є невід`ємною її частиною (далі - додаток № 2) поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою
Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_4 виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором.
Згідно з пунктом 3.2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.
Листом № 37 від 27.09.2018 року дистриб`ютор автомобіля «Ravon R4» (ТОВ «Укр-УзАвто») повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про відсутність в його мережі автомобіля марки «Ravon R4» (том 1 а.с.18). Керуючись положенням п. 9.1 ст. 9 Додатку № 2 до Угоди, у жовтні 2018 року позивач здійснив заміну автомобіля «Ravon R4» на автомобіль «Geely Emgrand 7», який найбільш подібний за ціною та технічними характеристиками.
На момент заміни вартість автомобіля «Ravon R4» становила 319050 грн. (том 1 а.с.22), а автомобіля «Geely Emgrand 7» – 319900 грн.(том 1 а.с. 23), тобто різниця вартості не перевищувала 10%.
Апелянт не надав суду належних доказів на підтвердження того, що ним у повному обсязі виконані взяті на себе зобов`язання за угодою, укладеною з ТОВ “Авто Просто”, відповідно до графіку внесків учасника щодо внесення 120 платежів.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачі допустили неналежне виконання зобов`язань по сплаті всіх внесків, згідно угоди за отриманий автомобіль, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог. 
Доводи апеляційної скарги дублюють доводи заперечень відповідача проти позову позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
При вирішенні справи, суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: