Справа № 161/6469/21  Провадження №33/802/526/21 	Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А. В. 	
Категорія:ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Левчук-Микитюк А.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 204 гривні. 
Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 02.04.2021 близько 15.40 год. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила насильство в сім`ї психологічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 , а саме ображала його нецензурними словами, чим спричинила шкоду його психологічному здоров`ю.
В поданій апеляційній скарзі захисник Левчук-Микитюк А.О. вважає постанову судді незаконною. Вказує на те, що ОСОБА_1 жодних протиправних дій відносно колишнього чоловіка ОСОБА_3 не вчиняла. Посилається на те, що ОСОБА_3 систематично вчиняє відносно ОСОБА_1 та їх спільних дітей правопорушення, пов`язані з домашнім насильством. Зазначає, що 02 квітня 2021 року працівниками поліції складено протокол щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, і на даний час справа перебуває на розгляді в Луцькому міськрайонному суді. Також вказує, що викладені в протоколі обставини ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_3 та не підтверджуються жодними доказами. Крім того, суд вийшов за межі обставин, які вказані в протоколі, оскільки самостійно визначив місце вчинення правопорушення. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, яка підтримувала подану апеляційну скаргу і просила скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Так, відповідальність за змістом ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення насильства в сім`ї – умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Так, з матеріалів справи вбачається, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ №038849 від 02.04.2021 (а.с.1), заявами та поясненнями  ОСОБА_3  та  (а.с.5-6).
Зокрема, у своїй письмовій заяві від 02.04.2021 ОСОБА_3 просив притягнути до відповідальності ОСОБА_4 за вчинення психологічного насильства в сім`ї (а.с.5).
Вказані обставини ОСОБА_3 вказав і у своїх власноручних поясненнях від 02.04.2021 (а.с.6).
Будучи допитаним в суді першої інстанції  ОСОБА_3 пояснив, що 02.04.2021 ОСОБА_1 за місцем їх спільного проживання нецензурно лаялась в його сторону (а.с.78 абз.6).
Отже, вказаними доказами та поясненнями ОСОБА_3 повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняла ніякого насильства в сім`ї. 
Тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого переконання, що  ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно колишнього чоловіка –  ОСОБА_3  психологічного характеру, яке виразилось в ображенні нецензурною лайкою.
З такими висновками суду першої інстанції, які належним чином мотивовані та підтверджені доказами в розумінні ст.251 КУпАП, погоджується і апеляційний суд.
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, опитав учасників конфлікту, надав належну оцінку отриманим поясненням та доказам у справі, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, –
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Левчук-Микитюк А.О. – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2021 року щодо  ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                                                          В.П. Денісов