ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року
м.Харків
справа № 635/2852/20
провадження № 22-ц/818/1394/21     
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого : Хорошевського О.М.
суддів колегії: Бурлака І.В., Яцина В.Б.
за участі секретаря – Пузікової Ю.С.
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал»
треті особи – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна, приватний виконавець Клименко Роман Васильович
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердікт – Капітал» на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2020 року, постановлене суддею Гримайло А.М., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Богомолова Дар`я Ігорівна, приватний виконавець Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова суду від 16 листопада 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, визнано виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною № 813 про звернення стягнення на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, за кредитним договором № Ск-1168-009778/6-2008 від 02.06.2008 року таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, адреса реєстрації 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1261, 20 грн.

18 листопада 2020 року адвокат Лисенко А.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат понесених із наданням правничої допомоги.

В обґрунтування заяви посилався на те, що при ухваленні рішення судом було повністю задоволено позові вимоги ОСОБА_1 , а саме визнано виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловою Дар`єю Ігорівною № 813 про звернення стягнення на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, за кредитним договором № Ск-1168-009778/6-2008 від 02.06.2008 року таким, що не підлягає виконанню.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2020 року заяву представника позивача, адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення – задоволено. Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, адреса реєстрації 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу відповідно до договору «Про надання правової (правничої) допомоги» від 29.04.2020 в розмірі 13663 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати додаткове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що квитанції, які підтверджують оплату правової допомоги, датовані 29.04.2020, 06.05.2020, 03.08.2020, 05.08.2020, тобто гроші за надані послуги були сплачені до винесення рішення, жодних перешкод у поданні таких доказів до суду у належний строк не надано.

Також звертає увагу, що позивачем не долучено договору про надання правничої допомоги, детального опису дій які були вчинені, документи підтверджуючі оплату послуг відповідачу не надсилались.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити додаткове рішення без змін. Звертає увагу, що суду було надано всі необхідні документи на підтвердження понесених витрат.
Перевіряючи законність і обґрунтованість додатково рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем у позовній заяві було зазначено про надання в подальшому доказів щодо витрат на правничу допомогу, при винесенні рішення учасники справи не були присутні, заява про ухвалення додаткового рішення подана у визначений законом строк а витрати понесені на правничу допомогу підтвердженні належними та допустимими доказами, тому є всі підставі для задоволення заяви представника позивача. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Розглядом справи встановлено, що до позовної заяви представник позивача, адвокат Лисенко А.О., надав попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, в якому зазначив, що докази на підтвердження витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Розгляд справи відбувався за відсутності учасників справи. При винесенні рішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу не вирішувалось.

18 листопада 2020 року представником позивача було подано клопотання про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу.

29 квітня 2020 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатського об`єднання «Донець і партнери»» в особі партнера, адвоката Лисенка Андрія Олександровича, укладено договір про надання правової допомоги, яким встановлено вартість послуг з надання професійної правничої (правової) допомоги та обумовлено розмір витрат в загальному розмірі 13663,00 грн.

Згідно з актом виконаних робіт та детального опису до акту виконаних робіт» на надання правничої допомоги ОСОБА_1 по договору «Про надання правової (правничої) допомоги» від 29.04.2020 р. у зв`язку із розглядом справи № 642/2852/20 адвокатським об`єднанням «Донець і партнери»» в особі партнера, адвоката Лисенка Андрія Олександровича було надано позивачу правничу допомогу, а витрати пов`язані із розглядом справи (правнича допомога 13 години), складають 13663,00 гривень.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем також надано копії платіжних доручень №0.0.1691889894.1 від 29 квітня 2020 року, №0.0.1697676297.1 від 06 травня 2020 року, №0.0.1789837563.1 від 03 серпня 2020 року, №0.0.1791260275.1 від 05 серпня 2020 року, відповідно до якого адвокатським об`єднанням «Донець і Партнери» на підставі договору про надання правничої допомоги від 29.04.2020 року від ОСОБА_1 було отримано 13663,00 гривень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 13663,00 пропорційно задоволених позовних вимог.
Посилання апелянта на те, що відповідачем не надано до суду договору про надання правової допомоги та детального опису виконаних робіт, колегією суддів не приймається до уваги та спростовується матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що додаткове рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно дост. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК Українисуд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердікт – Капітал» - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                         О.М.Хорошевський

Судді:                                                                 І.В.Бурлака

                                                                       В.Б.Яцина

Повний текст постанови складено 20.05.2021