Справа № 128/1620/20
Провадження № 22-ц/801/849/2021
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Сопруна В. В., 
з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Васильєвої Т. Ю. в залі суду м. Вінниці, повний текст судового рішення складено цього ж дня,
у цивільній справі № 128/1620/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини,
встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2005, який розірвано 02.04.2008. В шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2018 розмір аліментів, які стягувались з нього на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15.09.2011, змінено та визначено стягувати аліменти з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку.
Позивач вказує, що на даний час з 02.06.2020 син сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю позивача ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , водночас, за місцем його роботи на виконання рішення суду бухгалтерією відраховуються кошти на користь відповідачки. 
За вказаних обставин, оскільки син сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю позивача та знаходиться на утриманні позивача, на підставі ч. 4 ст. 273 ЦПК України, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд звільнити його від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , які стягуються з нього на користь відповідачки на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2018.
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено.
Звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом припинення стягнення аліментів, визначених рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2018 в цивільній справі № 128/1645/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються за рішенням суду.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи встановлені у справі обставини, а саме те, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 перестав постійно проживати з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти з позивача, дитина фактично знаходиться на утриманні позивача та його матері, бабусі дитини, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки, тому суд дійшов висновку, що сплата позивачем аліментів на користь відповідачки на утримання дитини в силу вимог статті 181 СК України та статті 273 ЦПК України підлягає припиненню, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачка  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що таке рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що підставою звільнення позивача від сплати аліментів було здійснення ним самостійного утримання сина, проте, на думку скаржника, такі обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Вважає, що суд першої інстанції звільнивши позивача від сплати аліментів позбавив гарантованого матеріального забезпечення неповнолітнього сина, оскільки законодавчих підстав для прийняття рішення про звільнення позивача від сплати аліментів не було. Також зазначає, що вона звернулась до Вінницького районного суду з заявою про зміну способу виконання судового рішення, шляхом стягнення аліментів з батька безпосередньо на користь дитини. 
Представник позивача ОСОБА_3 – адвокат Байдак В. Г. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2021 року – без змін, оскільки вважає оскаржуване відповідачкою судове рішення законним та обґрунтованим, та таким, що ухвалене з додержанням вимог закону.
В судовому засіданні представник скаржника – адвокат Кравчук М. О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник позивача – адвокат Байдак В. Г. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам закону.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.
Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 02.04.2008 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1 , виданого 02.04.2008 (а.с. 9).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого 10.11.2005. Тобто станом на час розгляду справи дитина сторін досягла 15 років (а.с. 8).
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2018 в справі № 128/1645/18 розмір аліментів, які стягувались на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 15.09.2011 з позивача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінено, визначено стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується копією відповідного рішення суду, яке набрало законної сили згідно з постановою Вінницького апеляційного суду від 13.02.2019 (а.с. 10 - 12, 13 - 15).
Згідно з копією довідки, виданої ТОВ «Епіцентр К» за №100/к6 від 09.06.2020, за період з листопада 2019 по травень 2020 року ТОВ «Епіцентр К» проводив відрахування із заробітної плати ОСОБА_3 за вимогою від 06.11.2019, перерахування були здійснені на користь ОСОБА_5 , за вказаний період із заробітної плати ОСОБА_3 було утримано на користь ОСОБА_5 28 049,34 грн. (а.с. 16). За поясненням учасників судового розгляду відповідачка раніше мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб, виданої виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області 24.06.2020 № 737 ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7 (батько), ОСОБА_4 (мати), ОСОБА_2 , позивач в справі за даним позовом (а.с. 17).
Відповідно до довідок, виданих виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області 30.06.2020 за № 749 та 25.08.2020 за № 978, та актів обстеження фактичного місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , складених сусідами від 30.06.2020 та від 25.08.2020, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації разом зі своєю бабусею ОСОБА_4 за цією ж адресою (а.с. 19, 20, 58, 59).
Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою в АДРЕСА_2 до складу сім`ї входять ОСОБА_2 , позивач в справі за даним позовом, ОСОБА_8 (дружна), ОСОБА_9 (дочка), ОСОБА_10 (син). ОСОБА_2 фактично проживає за вказаною адресою без реєстрації (а.с. 18).
Дитина сторін ОСОБА_3 14.07.2020 звертався до Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації із заявою, якою просив провести інспекційне відвідування його матері ОСОБА_1 , зобов`язати її щомісячно надавати звіт про використання нею коштів на його утримання, оскільки згідно з цією заявою, мати участі в його утриманні не приймає, отримані аліменти використовує на власні потреби, про що свідчить копія відповідної заяви (а.с. 60).
Згідно з копією листа від 13.08.2020 № 271, Службою у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації у відповідь на заяву ОСОБА_3 повідомлено, що його мати ОСОБА_1 надала письмове пояснення щодо використання аліментів та повідомила, що отримані кошти вона не витрачає та зберігає окремо, станом на 14.07.2020 сума отриманих коштів складає 5 200 грн (а.с. 61).
Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконкомом Писарівської сільської ради 01.07.2020 за № 603, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3 разом з дитиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даний час з нею не проживає, стосунки з сином негативні (а.с. 62).
Згідно з копією довідки Гущинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Калинівського району Вінницької області від 30.06.2020 № 32, ОСОБА_3 може бути прийнятий на навчання до 9 класу даної школи, за наявності відповідних документів (а.с. 72).
Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації надала згоду на відрахування з Писарівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів учня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з заявою батька та довідки Гущинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 07.08.2020 (а.с. 73).
Станом на 02.09.2020 дитина сторін ОСОБА_3 дійсно навчається в 9-А класі Гущинецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що підтверджується копією довідки, виданої за місцем навчання від 02.09.2020 № 39 (а.с. 74).
Згідно з копією листа від 15.01.2021 № 8, Службою у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації у відповідь на заяву ОСОБА_3 знову повідомлено, що його мати ОСОБА_1 надала письмове пояснення щодо використання аліментів та повідомила, що отримані кошти вона не витрачає та зберігає окремо, та їй було рекомендовано передавати ці кошти сину ОСОБА_3 (а.с. 119).
Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітній син сторін ОСОБА_3 перестав постійно проживати з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти з позивача, дитина фактично знаходиться на утриманні позивача та його матері, бабусі дитини, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки, суд дійшов висновку, що сплата позивачем аліментів на користь відповідача на утримання дитини в силу вимог статті 181 СК України та статті 273 ЦПК України підлягає припиненню, що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 23.12.2019 в справі № 648/2062/18 (61-18574св19). При цьому обов`язок батьків утримувати дитину не припиняється.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позову ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів на утримання сина, які стягуються з нього на користь відповідачки, шляхом припинення їх стягнення за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2018, оскільки вони відповідають зібраним у справі доказам, яким судом надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і закон, який їх регулює.
Тлумачення положень частини другої статті 182 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
За змістом частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, яка ратифікована постановою ВРУ №789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У частині першій статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За загальним поняттям нормами матеріального права є правові норми, які визначають права та обов`язки учасників суспільних правовідносин, правила їх суспільної поведінки та санкції за порушення цих приписів, а нормами процесуального права є правила про порядок реалізації норм матеріального права та вирішення судової справи (порядок розгляду справи в суді тощо).
За правилами частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
За своєю суттю зазначена норма права є нормою матеріального права, оскільки містить право особи на зміну правовідносин, визначених рішенням суду та умови і підстави такої зміни. Той факт, що вона міститься у процесуальному Законі сутті цієї норми не змінює.
Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо спліти цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи.
До таких висновків Верховний Суд дійшов в постанові від 15.05.2019 у справі №511/219/18.
Не суперечать таким висновкам посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.12.2019 в справі № 648/2062/18 (61-18574св19), оскільки судом встановлено що дитина сторін ОСОБА_3 досяг 15 років та самостійно визначив своє місце проживання в АДРЕСА_1 , тобто за місцем реєстрації його батька, позивача по справі ОСОБА_3 , в тому числі був переведений до школи за місцем обраного проживання, та відповідно припинив постійно проживати з матір`ю, відповідачкою по справі, водночас рішенням суду на її користь стягуються аліменти на утримання сина, які не використовуються нею за вказаним призначенням, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 .
Зважаючи на зазначене, висновок суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_3 , батька дитини, від сплати аліментів на утримання сина, які стягуються з нього на користь відповідачки, шляхом припинення їх стягнення за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.11.2018 в справі № 128/1645/18, є правильним.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 червня 2021 року.

       Головуючий                                                  Ю. Б. Войтко

       Судді:                                                           І. В. Міхасішин 

                                                          В. В. Сопрун