КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 359/2628/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5906/2021
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
06 травня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,
за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2021 року у складі судді Яковлєвої Л.В.,
у справі за позовомОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області Бориспільської міської ради Київської області «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» про скасування наказу про оголошення догани та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд із вказаним позовом в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ директора Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області Бориспільської міської ради Київської області «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» (далі по тексту - відповідач, КНП «ББЛІЛ») від 02 січня 2020 року за № 10 про застосування дисциплінарного стягнення у виді догани; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 681 грн 60 коп.
 
Позов обґрунтовано тим, що наказом директора Бориспільської ЦРЛ від 02 січня 2020 року за № 10 позивачу оголошено догану. Підставами для наведеного вказано: надання медичної допомоги дитині ОСОБА_2 в умовах приймального відділення при необхідності надання такої допомоги в хірургічному відділенні або направленні дитини до Київської обласної дитячої лікарні, дитячого хірургічного відділення. Проте наведене, на думку ОСОБА_1 , не є порушенням та не передбачено жодними посадовими та внутрішньо - розпорядчими, трудовими інструкціями, положеннями, тощо.
 
При огляді ОСОБА_2   було встановлено діагноз гострий гнійний баланопастит, у зв`язку з чим проведено адекватне наведеному діагнозу лікування у виді ургентної (невідкладної) медичної допомоги, що полягала у розкритті препунціального мішка без застосування розрізів та жодного медичного інструмента (маніпуляція) та батькам надано рекомендації по догляду за станом дитини, роз`яснено необхідність, з метою контролю, звернутись до уролога або дитячого хірурга не пізніше наступного дня.
Зазначено, що позивачу не було надано для ознайомлення оригінал оскаржуваного наказу, підписаного безпосередньо директором ОСОБА_3 , а була надана лише його копія, без підпису директора, за підписом юрисконсульта     ОСОБА_4 ..
 
Також як на підставу для визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани ОСОБА_1 посилався на те, що всупереч Положенню про медичну раду закладу охорони здоров`я затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 лютого 2016 року за № 69 відповідачем не отримано рішення медичної ради, оформлене протоколом, щодо розгляду скарги пацієнта, а одноособово, без належного вирішення даного питання, прийнято рішення про видачу оскаржуваного наказу.
 
Вказано, що через наведені вище обставини репутація позивача, який працює лікарем - хірургом більше 20 років, була заплямована, а його лікарські знання та вміння поставлено під сумнів. Наведене стало підставою для звернення 07 лютого 2020 року ОСОБА_1 до сімейного лікаря, у зв`язку з чим позивачу було поставлено діагноз : нейрон - циркуляторна дистонія по гіпертонічному типу, криз; астенн-невротичний синдром та призначено лікування. Зважаючи на вказане позивач оцінив нанесену йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яку просить стягнути з відповідача.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Визнано незаконним і скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області Бориспільської міської ради Київської області «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» за № 10 від    02 січня 2020 року про оголошення ОСОБА_1 догани.
 
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
 
Додатковим рішенням того ж суду від 28 січня 2021року  з відповідача на користь ОСОБА_1   постановлено стягнути  840 грн 80 коп. судового збору.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду в частині незадоволених вимог. Вважає, що районний суд, відмовляючи в стягненні з відповідача на його користь моральної шкоди, було порушено  вимоги діючого законодавства.
 
Зазначено, що ОСОБА_1 більше двадцяти років працює у відповідача на посаді лікаря та протягом всього часу роботи жодних нарікань а ні зі сторони пацієнтів, а ні зі сторони керівництва не було.
 
Вказано, що необґрунтованим та протиправним наказом беззаперечно була заплямована його ділова репутація, що негативно вплинуло на психологічний, емоційний стан ОСОБА_1 , спровокувало появу почуття приниження гідності, образи, досади, обурення поведінкою відповідача, переживання щодо своєї соціальної репутації. Пережитий стрес призвів до погіршення фізичного стану, спровокував підвищення артеріального тиску.
 
Крім того, зазначив, що районним судом в разі незгоди із розміром заявленої позивачем моральної шкоди, міг змінити його, призначивши за своїм розумінням більш адекватну суму, але не повністю відмовляти, коли встановив доведеним незаконні дії відносно позивача. 
 
З підстав цього посилався на правову позицію дотримався Верховний Суд приймаючи 30.04.2020 року постанову в справі №537/1217/18.
 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення районного суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
 
Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 12 т.2),  у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
 
Колегія суддів вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Кучеренко О.О., які просила апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну такою, що підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.
 
Як убачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є лікарем - хірургом та з березня 1999 року по теперішній час працює в Бориспільській ЦРЛ. Наведене підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с. 33-34). 
 
Встановлено, що  08 грудня 2019 року близько 07 год.  позивач надав пацієнту - дитині ОСОБА_2 , який прибув до Бориспільської ЦРЛ засобами швидкої допомоги в супроводі батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , медичну допомогу в умовах приймального відділення Бориспільської ЦРЛ.
 
Наказом відповідача за № 10 від 02 січня 2020 року щодо позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Підставами для наведеного зазначено надання 08 грудня 2019 року медичної допомоги дитині ОСОБА_2 в умовах приймального відділення при необхідності надання такої допомоги в хірургічному відділені або направленні дитини до Київської обласної дитячої лікарні, дитячого хірургічного відділення (а. с 7, 49).
 
 16 грудня 2019 року у позивача відібрано письмові пояснення, в яких ОСОБА_1 підтвердив факт надання пацієнту ОСОБА_2 , 2018 року народження медичної допомоги  близько  07 год. 08 грудня 2019 року в умовах приймального відділення. Вказав також, що дитина прибула в супроводі батьків, які скаржились на почервоніння і набряк статевого органу, болісне сечовипускання у дитини. Оглянувши дитину, лікар - хірург поставив діагноз - гнійний баланопастит. Проконсультувавшись по телефону з лікарем -урологом, ОСОБА_1 прийняв рішення і провів маніпуляцію по розкриттю та санацію препунціального мішка. Батькам було надано рекомендації по догляду за дитиною, а саме : 1) ванночки, 2) роз`яснено необхідність звернутись до уролога або дитячого хірурга на наступний день. Зазначено про виконання запису відносно даного прийому у журналі прийому амбулаторних хворих (а.с. 11).
 
 Відповідно до справи,  даючи відповідь на звернення батьків дитини, адміністрацією лікарні визнано доведеним правомірність дій лікаря-хірурга  ОСОБА_1 , пов`язаних з  наданням ним невідкладної медичної допомоги з  урахуванням встановленого   у дитини,  діагнозу (а.с.10).
 
За наслідками розгляду заявленого по справі спору, рішенням суду  визнано незаконним притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а тому скасовано наказ, винесений адміністрацією відповідача  про оголошення  позивачу догани.
 
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, районний суд виходив з підстав їх недоведеності.
 
Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.
 
Згідно із ч.1 ст. 237-1КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
 
 Скасовуючи наказ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності й оголошення догани,  районний суд визнав його незаконним з підстав того, що  позивач правомірно надав належну невідкладну медичну допомогу  пацієнту - дитині та   роз`яснив батьками дитини їх наступні дії. 
 
Отже, судом  першої інстанції визнано доведеним  факт  порушення  трудових прав позивача.  
 
Звертаючись у суд з позовом про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,  ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував не лише погіршенням стану здоров`я, як указав районний суд, а й  тим, що  працює лікарем більше двадцяти років й будь-яких нарікань зі сторони пацієнтів та керівництва не мав, а незаконним та необґрунтованим наказом заплямовано його репутація лікаря, що негативно вплинуло на його психологічний, емоційний та фізичний стан.
 
З урахуванням викладеного, положень ч.1 ст.237-1 КЗпП України,  колегія суддів вважає поспішними висновки районного суду про  недоведеність  позивачем заподіяння йому моральних страждань, пов`язаних з незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності.
 
Отже, районний суд неповно з`ясував обставини справи в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, що призвело до неправильного застосування  норм матеріального права.
 
За таких обставин, рішення районного суду в частині позову про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню, а по справі в цій частині необхідно ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
 
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , колегія суддів враховує  обставини справи, характер та обсяг страждань, які зазнав позивач, характер немайнових втрат й з урахуванням  вимог об`єктивності, розумності й справедливості, вважає справедливою сумою компенсації моральних (немайнових) страждань у сумі 3 000 грн, а не 10 000 грн, як заявив позивач.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Таким чином, оскільки позовні вимоги та апеляційна скарга підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом та апеляційною скаргою підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі       2 101 грн 80 коп.
 
ОСОБА_1 звернувся з заявою про стягнення з відповідача на його користь 3000 грн. витрат, понесених ним по справі на професійну правничу допомогу.
 
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
 
 Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
 
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
 
Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.
 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» п.131).
 
З акту приймання-передачі послуг  від 22 лютого 2021 року за договором на надання правової допомоги № 02-2020/1 від 06 лютого 2020 року, з якого убачається, що сторони прийшли до згоди, що адвокат надав клієнту правову допомогу по справі          № 359/2628/20 на суму 3 000 грн., щодо якого надано такі послуги:
-           ознайомлення з рішенням суду - 1,5 год.;
-           аналітика судової практики та формування правової позиції  -2,5 год.;
-           складання тексту апеляційної скарги - 3 год.
 
Оплата послуг підтверджується дублікатом квитанції від 24.02.2021 року (а.с. 245).
 
 З урахуванням обставин справи, того, що формування правової позиції охоплюється часом складанням апеляційної скарги, а також характеру виконаної адвокатом роботи (вивчення документів й складання апеляційної скарги), принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав до стягнення  витрат, що підлягають стягненню з відповідача користь  ОСОБА_1 , 1 500 грн.
 
За наведених підстав, у задоволенні позову у іншій частині вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.
 
За таких обставин,  подана по справі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2021 року  в частині вирішення вимог про  відшкодування моральної шкоди - скасувати.
 
Ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Стягнути з комунального некомерційного підприємства Бориспільської районної ради Київської області Бориспільської міської ради Київської області «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» на користь  ОСОБА_1   моральну шкоду, в сумі 3000грн., 2101грн.80коп.  витрат, пов`язаних з оплатою судового збору та 1500грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні позову в іншій частині вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                               
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 14 травня 2021  року.

Суддя-доповідач: 

Судді: