Справа № 359/7931/20                                                                                                 Головуючий в суді І інстанції - Кабанячий Ю.В.
Провадження № 33/824/49/2021                                                                                   Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
14 квітня 2021 року                                                                                                    м. Київ  
   
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
 
секретар:                                                                                                Ганжа В.В.,
за участю:                                                                                                             
особи, яка притягається до відповідальності                                     ОСОБА_1 ,
іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди                           ОСОБА_2 ,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського  міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
05 жовтня 2020 року о 21 год. 00 хв. по вул. Головатого, 87, в м. Борисполі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «DAEWOO-FSO» д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху завчасно не подав сигнал показника повороту до початку маневру, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «HONDA ACCORD» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 9.4 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп. 
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року та ухвалити  нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у порушенні п. 14.6 Правил дорожнього руху України та притягнути останнього до відповідальності за ст.124 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суддя, приймаючи рішення, керувався складеним адміністративним протоколом №294740, який не відображав всі обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що ОСОБА_2 здійснював обгін на автомобілі «HONDA ACCORD» транспортного засобу «DAEWOO-FSO» безпосередньо на пішохідному переході, що є порушенням правил дорожнього руху України, а саме пункту 14.6. Складаючи адміністративний протокол поліцейський роти №1 БПП в м. Борисполі УНП в Київській області ст. сержант поліції згідно п. 9.4 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких, здійснюючи  поворот ліворуч, ОСОБА_1 увімкнув вказівник повороту за 50 м. Виходячи з наведених обставин, поліцейський ОСОБА_3 , взяв на віру бездоказові твердження громадянина ОСОБА_2 , начебто ОСОБА_1 не увімкнув покажчик повороту ліворуч, що і стало підставою складення протоколу щодо ОСОБА_1 .
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що в судовому засіданні, маючи на руках протокол про адміністративне правопорушення, на якому відсутній текст, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не міг в повній мірі ознайомитись і зрозуміти в порушенні яких пунктів Правил дорожнього руху України його обвинувачують. Окрім того, при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, працівник поліції ввів ОСОБА_1 в оману, оскільки пояснив, що маневр повороту, який останній здійснив, відбувся не у належному місці, хоча ця обставина не зафіксована в протоколі і немає жодних посилань на пункти Правил дорожнього руху України. 
Заслухавши доповідь судді, 
пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст.245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду не були дотримані.
Так, пункт 1.3 Правил дорожнього руху України (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.5 ПДР України передбачає, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п.2.3 «б» ПДР України водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Статтею ст.124 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Диспозиція сформульованої норми є бланкетною, а тому обставинами, що підлягають з`ясуванню, є те, в чому саме виразилося порушення особою правил дорожнього руху, і чи наявна вина особи у цьому порушенні.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 , та встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що він допустив порушення вимог п.п.10.1, 9.4  ПДР України, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно з п. 9.4 ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції не обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 10.1, 9.4 ПДР України, оскільки поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б указували на доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке проявилось у недотриманні ним вимог п.п. 10..1, 9.4 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження. 
Ухвалюючи рішення про визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя в своїй постанові не зазначив якими саме доказами підтверджується вина ОСОБА_1 в порушенні ним п.п.10.1, 9.4. ПДР України, а обмежився лише перерахуванням досліджених в ході судового розгляду доказів.
Так, відповідно до протоколу серії ДПР18 №294740 від 05.10.2020, водій ОСОБА_1 05 жовтня 2020 року о 21 год. 00 хв. по вул. Головатого, 87, в м. Борисполі, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «DAEWOO-FSO» д.н.з. НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху завчасно не подав сигнал показника повороту до початку маневру, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «HONDA ACCORD» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. 
В своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1   пояснив, що він рухався по вул. Головатого в м. Бориспіль та мав намір повернути ліворуч до магазину, перед маневром повороту зменшив швидкість і впевнившись, що не створює ні для кого перешкоду, включивши покажчик повороту розпочав маневр. Але, в той час, коли ОСОБА_1 розпочав маневр повороту, водій автомобіля «HONDA ACCORD», в місці де заборонено обгін, оскільки є пішохідний перехід та перехрестя,  пішов на обгін і відбулось зіткнення. 
Водій автомобіля «HONDA ACCORD» ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він рухався по вул. Головатого в м. Бориспіль. Перед ним на невеликій швидкості рухався автомобіль «DAEWOO-FSO», ОСОБА_2 вирішив його обігнати по зустрічній смузі руху, під час обгону відбулось зіткнення. Також ОСОБА_2 зазначив, що він не бачив, що водій автомобіля «DAEWOO-FSO» включив покажчик повороту, не бачив пішохідного переходу та перехрестя, хоча дорога була освітлена добре.
Разом з тим, матеріали адміністративного провадження не містять будь-яких доказів у підтвердження того, то водієм ОСОБА_1 не було дотримано п.9.4 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно з положеннями ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини», представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.
Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення  ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах,одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.279, 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, а його висновок про порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закриттю, у зв`язку з відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Бориспільського  міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                       О.М. Рудніченко