Ухвала
 
16 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 752/1103/21
 
провадження №61-5342ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Володимира Володимировича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Мірчанський старостинський округ Радомишлянського району Житомирської області, Радомишльська міська рада Житомирської області, Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.
 
Судові рішення мотивовано тим, що встановлення факту постійного проживання пов`язано з оформленням спадщини, тобто існує спір про право на спадщину, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.
 
У березні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В. В. на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від24 березня 2021 року.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бойко В. В., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд.
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди дійшли помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі. На підтвердження вказаних порушень, заявник посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16, провадження № 61-4028ск21, від 28 серпня 2019 року, провадження № 61-30273св18, від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц, провадження № 61-2080св18, від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16, провадження № 61-21748св18, від 24 квітня 2019 року у справі № 163/754/17, провадження № 61-14555св18.
 
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
 
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
 
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
 
При цьому окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.
 
Відповідно до частини четвертої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються за участю заявника і заінтересованої особи. 
 
Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
 
У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
 
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
 
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем для подальшого оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто існує спір про право на спадщину, який підлягає вирішенню виключно у позовному провадженні.
 
Посилання заявника на правові висновки щодо застосування норми права у подібних відносинах, викладені у постановах Верховного Суду, які не були враховані судами, є безпідставними, оскільки у всіх зазначених заявником випадках судами було розглянуто питання про встановлення факту, що має юридичне значення, у позовному провадженні.
 
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В. В. є необґрунтованою.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка Володимира Володимировича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 березня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Мірчанський старостинський округ Радомишлянського району Житомирської області, Радомишльська міська рада Житомирської області, Радомишльська державна нотаріальна контора Житомирської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян