Ухвала
 
27 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-2910/11
 
провадження № 61-2266св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                  Черняк Ю. В.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товарна біржа «Центральна Одеська біржа», Сьома Одеська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана її представником - адвокатом Гуляєвою Аллою Анатоліївною, на постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Сєвєрової Є. С., Колеснікова Г. Я., Ващенко Л. Г., та касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року у складі судді Абухіна Р. Д. та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року у складі колегії суддів:                Сєвєрової Є. С., Колеснікова Г. Я., Ващенко Л. Г.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2004 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа - Товарна біржа «Центральна Одеська біржа» (далі - ТБ «Центральна Одеська біржа») про визнання недійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності.
 
У березні 2007 року ОСОБА_1 , як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернувся до суду з позовом до               ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності.
 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року змінено, викладено його мотивувальну частину у редакції постанови.
В решті рішення суду залишено без змін.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 березня 2020 року.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень                     ОСОБА_1 вказує неправильне судами норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачено пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення  ОСОБА_2 вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня                  2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цс18), постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду                 від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження                                      № 61-11сво17) та постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 520/8073/16-ц (провадження № 61-4114св17), від 29 серпня                           2018 року у справі № 522/15095/15-ц (провадження № 61-11797св18),                          від 11 вересня 2019 року у справі № 554/10202/13-ц (провадження                                    № 30808св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 748/3375/17 (провадження № 47678св18), від 12 березня 2020 року у справі                                             № 759/14137/17 (провадження № 61-19295св19), від 23 червня 2020 року у справі № 686/10241/17 (провадження № 61-42151св18), від 18 травня                                2020 року у справі № 522/13192/15-ц (провадження № 61-7179св18), що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також підставою касаційного оскарження судового рішення заявник вказує неправильне застосування апеляційним судом норм права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме положень статті 57 Цивільного кодексу Української РСР (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, ОСОБА_2 вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України cуд розглядає справу                в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
 
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
 
Ураховуючи, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу необхідно розглянути колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою                статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палат Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Товарна біржа «Центральна Одеська біржа», Сьома Одеська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності, призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному                   веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець
 
І. А. Воробйова
 
Ю. В. Черняк