ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 травня 2021 року           справа №200/9690/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі  № 200/9690/20-а (головуючий І інстанції Зінченко О.В.)  за позовом   ОСОБА_1 до Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Міністерства соціальної політики в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.91), просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи про направлення документів позивача на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;
-визнати протиправним та скасувати Протокол № 7 Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в частині про відсутність підстави для підтвердження статусу ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу;
-зобов`язати Донецьку обласну державу адміністрацію провести заміну посвідчення серія НОМЕР_1 від 26 травня 2010 року, на зразок, який відповідає статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році, встановленого Постановою КМУ № 551 від 11 липня 2018 року.
В обґрунтування позову зазначив, що є особою з інвалідністю ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1-ої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що у  1991 році видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1989 році (копія не зберіглась). 
В 1992 році йому Донецькою обласною державною адміністрацією, у відповідності до Постанови КМУ від 25 серпня 1992 року № 501, було замінено відповідне посвідчення та вкладка до нього, та у 1997 році посвідчення  змінено ще раз на виконання Постанови КМУ від 04 лютого 1997 року № 135.
На виконання Постанови КМУ № 551 від 11.07.2018, позивач у 2019 року звернувся до Донецької обласної державної адміністрації із заявою про заміну посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС". 
Однак, відповідачем прийнято рішення про направлення документів на розгляд Комісії зі спірних питань, визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населенні пункти зони відчуження, а у вересні 2020 року позивач отримав відмову в заміні посвідчення.
 Вважає, що прийняті рішення  незаконними та підлягають скасуванню, оскільки відповідачами при прийнятті рішення безпідставно не враховано документи, які підтверджують правомірність отримання позивачем статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходження в зоні відчуження, що надавало підстави для отримання відповідного статусу.
Відповідач - Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, заперечував проти задоволення позову та зазначив, що на засіданні регіональної комісії 21 серпня 2019 розглянуто документи, надані позивачем та вирішено направити їх на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, оскільки в наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або населенні пункти зони відчуження.
Підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є певні періоди роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами. Між тим документи, надані позивачем, таких обставин не підтверджують.
Відповідач – Міністерство  соціальної політики України також заперечував проти задоволення позову, зазначив, що комісією правильно прийнято рішення про відсутність правових підстав для підтвердження позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки надані документи не підтверджують виконання ним робіт в зоні відчуження за період з 14 серпня 1986 року по 22 грудня 1986 року. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом №11 від 21 серпня 2019 року, в частині про направлення документів ОСОБА_1 на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, в зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження осіб.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України про відсутність підстав для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначеного Донецькою обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 , внаслідок не підтвердження факту виконаних робіт у зоні відчуження та вилучення з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування посвідчення, яке оформлено протоколом від 21 жовтня 2019 року №7.
Зобов`язано Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році" (категорії 1),передбачене Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 551 від 11 липня 2018 року.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач – Донецька обласна державна адміністрація в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Суд першої інстанції не звернув увагу, що Регіональною комісією не виносилося на розгляд питання про встановлення (підтвердження) позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не приймалося рішення про видачу або відмову у видачі відповідного посвідчення позивачу. Отже, Регіональна комісія не порушувала прав позивача та діяла в межах повноважень, наданих чинним законодавством.
Крім того, суд першої інстанції помилково визначив ідентифікаційний код 00022473, як ідентифікаційний код Регіональної комісії.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту (арк. справи 8-10).
Згідно копії довідки акту МСЕК Серії 10 ААБ № 426811 від 20 березня 2014 року є інвалідом ІІ групи, захворювання пов`язане з роботами на ЛПА на ЧАЕС, інвалідність встановлено безстроково(арк. справи 14).
Копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА № 048984- підтверджується ступінь втрати працездатності позивача 70%, безстроково (арк. справи 15).
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи(арк. справи 6).
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 16 травня 2001 року та вкладки № НОМЕР_4 від 06 лютого 2008 року з позначкою дійсна безстроково, позивач є учасником ЛПА на ЧАЕС. Посвідчення перереєстровано (арк. справи 6).
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 26 травня 2010 року та вкладки № НОМЕР_5 від 06 лютого 2008 року з позначкою дійсна безстроково, позивач є учасником ЛПА на ЧАЕС. Посвідчення перереєстровано(арк. справи 7).
Згідно із копією експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної ради з встановлення причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, від 02 квітня 1992 року № 5338/33-4, ОСОБА_1 встановлений діагноз: дисциркуляторна аенцефалопатія з ВСД- Висновок: захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та з виконанням обов`язків воєнної служби (арк. справи 11).
Копією витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, оформленого протоколом засідання ВЛК Північного регіону № 46 від 09 лютого 2012 року підтверджується, що захворювання рядового у відставці ОСОБА_1 - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС(арк. справи 17).
Копія довідки Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації від 23 травня 2001 року за № 347 чк (на підставі довідки центрального архіву Міністерства обороги України), підтверджує роботу в зоні відчуження та  статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 (арк. справи 18).
Як свідчить копія військового квитка ОСОБА_1 приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 13 серпня 1986 року по 22 грудня 1986 року (арк.справи 13).
Копія архівної довідки № 51/1/5292 від 20 квітня 1999 року, видана Галузевим державним архівом міністерства оборони України, підтверджує, що позивач ОСОБА_1   у складі військової частини НОМЕР_6 був призваний на збори і у складі частини приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14 серпня 1986 року по 22 грудня 1986 року. Отримав дозу опромінення 3,58 ренген (арк.справи 20).
Згідно копії витягу з протоколу № 11 Регіональною комісією з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 21 серпня 2019 року направлено документи на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, в зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населенні пункти зони відчуження за списком: 272 ОСОБА_1 (арк. справи 52).
Згідно копії витягу з протоколу №7 від 21 жовтня 2019 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, вирішено про відсутність підстав для підтвердження статусу учасника наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначеного Донецькою обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 у зв`язку з не підтвердженням виконанням робіт в зоні відчуження. Посвідчення підлягає вилученню з повідомленням органів виконавчої влади та місцевого самоврядування(арк. справи 16).
Листом Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2020 року позивачу повідомлено, що у зв`язку із незгодою з рішенням Комісії його справу повторно розглянуто 28 квітня 2020 року та прийнято рішення про її повернення без розгляду у зв`язку із відсутністю спірності питання, копія наявна в матеріалах справи(арк. справи 50-51).
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що за наявності у позивача протягом тривалого часу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, суб`єкти владних повноважень при оцінці документів безпідставно віддали перевагу тим, в яких містяться відомості, що не дають безумовних підстав для підтвердження вказаного вище статусу, над тими документами, в яких міститься інформація, що дає правові підстави для висновку про законність наданого раніше позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.
Проте, сукупність наданих документів позивачем дає підстави для висновку, що позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, що є підставою для надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1.
Джерела права й акти їх застосування.
За приписами частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII    (далі - Закон №796-XII). 
Відповідно до  пункту 1 статті 9 Закону №796-XII  особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.
На підставі статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
 Статтею 14 Закону №796-ХІІ визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій.
Відповідно до положень частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так, до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.
Згідно частини першої та четвертої статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
На підставі частини першої  статті 65 Закону №796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.
Як визначено частиною другою  статті 65 Закону №796-ХІІ при зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.
Згідно частини четвертої статті 17 Закону №796-ХІІ громадяни, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, переогляд у медико-соціальній експертній комісії проходять залежно від рівнів розладу функцій організму, що встановлюється зазначеною комісією, через 3-5 років. При стійких незворотних морфологічних змінах та порушеннях функцій органів і систем організму, неефективності будь-яких видів реабілітаційних заходів, а також після досягнення пенсійного віку, в тому числі на пільгових умовах, група інвалідності встановлюється безстроково.
Відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
На підставі частини четвертої статті 65 Закону №796-ХІІ видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 (далі – Порядок №551)
Пунктом 3 Порядку №551 визначено, що особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення “Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році” (категорія 1) серії А синього кольору.(,,,)
Особам з інвалідністю видаються посвідчення категорії 1 із зазначенням групи інвалідності та строку, на який установлено інвалідність.
У разі установлення групи інвалідності довічно на правій внутрішній стороні посвідчення робиться запис “Безстроково”.
Відповідно до пункту 11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).
Посвідчення видаються:
учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:
- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);
- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку;
особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.
На підставі абзаців 2-3 пункту 13 Порядку №551  спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінсоцполітики, до складу якої, крім його фахівців, входять представники МОЗ, ДАЗВ, МВС, Міноборони, Київської облдержадміністрації та громадських об`єднань, статутна діяльність яких пов`язана із соціальним захистом осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (за згодою), за поданням уповноважених органів.
Особові справи громадян надсилаються на розгляд комісій, зазначених в абзацах першому і другому цього пункту, за рішенням регіональних комісій.
Згідно пункту 14 Порядку №551 рішення комісій, зазначених у пункті 13 цього Порядку, є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами.
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 21.08.2018 №1029/5-18 утворено Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та затверджено Положення.
Відповідно до пункту 1 Положення, Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Комісія) є постійно діючим колегіальним органом Донецької обласної державної адміністрації, утворений з метою вирішення питань щодо визначення статусу осіб, зокрема учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
На підставі підпунктів 4.1 - 4.3 пункту 4 Положення, Регіональна Комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає документи, подані відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551, приймає рішення, яке є підставою для видачі або відмови у видачі відповідних посвідчень.
Пунктом 1 Положення про Комісію зі спірних питань, затвердженим наказом Міністерства від 17 травня 2006 року № 187 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 травня 2006 року за № 626/12500, визначено, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії.
Згідно підпункту 3.2 пункту 3, підпункту 4.2 пункту 4, підпунктів 5.1, 5.3 та 5.4 пункту 5 вказаного Положення передбачено, що одним із завдань Комісії є перевірка правильності видачі посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Комісія зобов`язана при визначенні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися критеріями, визначеними Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (із змінами). 
Рішення Комісії приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями щодо визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видане безпідставно. 
Рішення Комісії оформляється протоколом, що підписується головою та секретарем Комісії. 
Комісія розглядає спірні питання громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. 
Рішення Комісії може бути оскаржено в установленому законодавством порядку.
Аналогічного змісту норми визначено і у Положенні про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 26 грудня 2018 року № 1945та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 січня 2019 року за № 52/33023.
Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи було врегульовано Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі - Порядок № 51 в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом № 796-XII, іншими актами законодавства.
На підставі пункту 10 Порядку № 51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видача посвідчень провадиться обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання на підставі одного з таких документів: 
а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;
б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; 
в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Висновки суду апеляційної інстанції.
Як свідчать матеріали справи, позивач фактично не погоджується із позбавленням його статусу учасника наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, а спірні відносини між сторонами справи виникли у зв`язку із прийняттям Регіональною комісією з визначення статусу осіб рішення, оформленого протоколом №11 від 21.08.2019 про направлення документів у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населенні пункти зони відчуження, та рішення Комісії зі спірних питань рішення, оформленого протоколом №7 від 21.10.2019, про не підтвердження факту виконання робіт позивача у зоні відчуження та вилучення у нього посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Відтак, правовій оцінці підлягає саме вказані вище рішення суб`єктів владних повноважень, а саме Регіональної комісії з визначення статусу осіб та Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства.
За фактичними обставинами справи встановлено, що до висновків про направлення документів на розгляд до Комісії зі спірних питань відповідач - Регіональна комісія з визначення статусу осіб, дійшов в зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населенні пункти зони відчуження.
Комісія зі спірних питань дійшла висновку про те, що не підтверджено факту виконання робіт у зоні відчуження.
Проте з таким рішенням, погодитись не можна, оскільки останнє прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Так, згідно копії довідки акту МСЕК серії 10 ААБ № 426811 від 20 березня 2014 року позивач є інвалідом ІІ групи, захворювання пов`язане з роботами на ЛПА на ЧАЕС, інвалідність встановлено безстроково(арк. справи 14).
Копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серії 10 ААА № 048984 підтверджено, що позивачу визначений ступінь втрати працездатності 70%, безстроково (арк. справи 15).
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (арк. справи 6).
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_7 , виданого 16 травня 2001 року та вкладки № НОМЕР_4 від 06 лютого 2008 року з позначкою дійсна безстроково, позивач є учасником ЛПА на ЧАЕС. Посвідчення перереєстровано (арк. справи 6).
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 26 травня 2010 року та вкладки № НОМЕР_5 від 06 лютого 2008 року з позначкою дійсна безстроково,  позивач є учасником ЛПА на ЧАЕС. Посвідчення перереєстровано(арк. справи 7).
Згідно із копією експертного висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної ради з встановлення причинного зв`язку захворювань та інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професійного характеру, від 02 квітня 1992 року № 5338/33-4, захворювання ОСОБА_1 пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та з виконанням обов`язків воєнної служби (арк. справи 11).
Копією витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, оформленого протоколом засідання ВЛК Північного регіону № 46 від 09 лютого 2012 року підтверджено, що захворювання рядового у відставці ОСОБА_1 - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС(арк. справи 17).
Копія довідки Управління з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Донецької обласної державної адміністрації від 23 травня 2001 року за № 347 чк, видана на підставі довідки центрального архіву Міністерства обороги України, підтверджує роботу в зоні відчуження та підтверджує статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 (арк. справи 18).
Згідно із копією військового квитка серія НОМЕР_8 ОСОБА_1 приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 13 серпня 1986 року по 22 грудня 1986 року (арк.справи 13).
Згідно із копією архівної довідки № 51/1/5292 від 20 квітня 1999 року виданою Галузевим державним архівом міністерства оборони України, позивач ОСОБА_1   у складі військової частини НОМЕР_6 був призваний на збори і у складі частини приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14 серпня 1986 року по 22 грудня 1986 року. Отримав дозу опромінення 3, 58 рентген. (а.с. 20).
Зазначені вище документи згідно пункту 10 Порядку № 551 є підставами для видачі посвідчень учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до якого посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі, зокрема,  довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження.
Слід звернути увагу на те, що до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106 «Про організацію виконання Постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в 1986-1987 роках було віднесено 30-километрову зону, яка на теперішній час має назву зони відчуження Чорнобильської АЕС .
З огляду на положення статтей 72-77, 90 КАС України, оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, що позивачем доведено те, що він виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження (що фактично і ставилось під сумнів відповідачем), що відповідно до положень статті 10, пункту 2 частини першої статті14 Закону № 796-ХІІ є підставами для визначення особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорії 1.
Суд звертає увагу на те, що відповідачем не заперечувався зміст військового квитка позивача та довідок, виданих позивачу, та їх дійсність. При цьому, усі надані довідки, які містяться в матеріалах справи, мають записи про участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у відповідний період.
Крім того, суд бере до уваги положення частини першої статті 6 КАС України, де зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності.
Суд зазначає, що позивачу вже було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 1), він користувався відповідними пільгами, встановленими законодавством України та розраховував на стабільність і передбачуваність свого статусу.
До того ж, суд враховує, що посвідчення позивача мало відмітку «перереєстровано».
Більш того, питання визначення статусу осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульовано Законом №796-ХІІ, статтею 10 якого (в редакції на час його прийняття) було прямо визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків в зоні відчуження, організації проведення евакуації із цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені для виконання робіт у зазначеній зоні, в тому числі військовослужбовці, включаючи резервістів, працівники державних, громадських організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки як у цій зоні, так і за її межами.
Отже, в зв`язку з ухваленням цього Закону, в силу його прямих норм, тобто, без необхідності підтвердження такого статусу якимось окремим рішенням будь-якого органу влади, ОСОБА_1 вже вважався учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Подальше внесення змін до Закону № 796-ХІІ та встановлення такими змінами додаткових вимог шляхом визначення певної кількості календарних днів в залежності від року праці в зоні відчуження є погіршенням правил щодо статусу таких осіб та принципу юридичної визначеності, тому не беруться до уваги апеляційним судом з огляду на застосування основоположного принципу судочинства - верховенства права.
Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною другою статті 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
На підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі Чуйкіна проти України тощо).
Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.
Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу № 12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: 1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. 2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1.
Варто зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).
Так, у справі Тлімменос проти Греції (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак, це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.
Крім цього, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на позицію відповідачів Регіональної комісії та Комісії зі спірних питань доцільно зазначити, що дискримінація у правовідносинах, які є предметом даного судового розгляду, може проявлятись у тому, що за наявності у позивача протягом тривалого часу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, суб`єкт владних повноважень при оцінці документів віддав перевагу тим, в яких містяться відомості, що не дають безумовних підстав для підтвердження вказаного вище статусу, над тими документами, в яких міститься інформація, що дає правові підстави для висновку про законність наданого раніше позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії.
Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб під час розгляду справи не зазначила обґрунтованих мотивів прийняття рішення, оформленого протоколом №7 від 21.10.2019, й не обґрунтувала чому при прийнятті такого рішення нею було віддано перевагу відомостям, що зазначені в довідках згаданих позивачем, сукупний аналіз яких дає підстави для висновку, що позивач виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження, що є підставою для надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, а тому колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що таке рішення, яке оформлене протоколом №7 від 21.10.2019, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, оформлене протоколом №11 від 21.08.2019 в частині про направлення документів на розгляд Комісії зі спірних питань, у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження осіб за списком: 272 ОСОБА_1 та зобов`язання  прийняти рішення про видачу позивачу посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 1), встановленого Порядком № 551, - то суд зазначає, що виходячи з аналізу вищезазначених нормативно правових актів - Положення про Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи., саме до компетенції Комісії віднесено розгляд поданих документів та прийняття рішення щодо встановлення (підтвердження) статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано з винесенням Регіональною комісією рішення оформленого протоколом від 21.08.2019 №7 в частині про направлення документів на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження осіб за списком: 272 ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про необхідність визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зафіксоване у протоколі №7 від 21.08.2019, в частині про направлення документів на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з тим, що у наданих документах відсутні дні виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження осіб за списком: 272 ОСОБА_1 та зобов`язання Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про видачу позивачу посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році» (категорії 1), встановленого Порядком № 551.
Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених висновків, в свою чергу, вона не містить інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому доводи щодо невірного зазначення ідентифікаційного коду відповідача не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки в разі допущеної описки в рішенні, суд може її виправити в порядку, визначеному статтею 253 КАС України.
Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецької обласної державної адміністрації в особі Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі  № 200/9690/20-а – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року у справі  № 200/9690/20-а – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 24 травня 2021 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному статтею 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 24 травня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                               І.Д. Компанієць

Судді                                                                                         А.В. Гайдар

                                                                                                                 Е.Г. Казначеєв