ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/5012/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року
у справі № 340/5012/20
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області
про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 23.09.2020 №110130005354 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру»; 
зобов`язати відповідача  зарахувати строк навчання на кафедрі військової підготовки Харківського інституту радіоелектроніки з 31.08.1992 по 05.08.1997 як військову службу (навчання) курсантом (студентом) вищого навчального закладу, який має у своєму складі кафедру військової підготовки;
призначити пенсію за вислугу років відповідно до  ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII  з наступними змінами і доповненнями, та виплачувати пенсію з 14.09.2020 довічно, без обмеження граничного (максимального) розміру виплат, виходячи із розрахунку 60 (шістдесят) відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати згідно довідки прокуратури Кіровоградської області за № 18-254 вих. 20 від 14.09.2020 про складові заробітної плати/грошового забезпечення станом на 01.09.2020 (посадовий оклад 7030,00 грн., надбавка за вислугу років (30 %) 2109,00 грн., чинна заробітна плата за посадою 33585,82 грн.) та додатку до довідки № 18-254 вих.20 від 14.09.2020 про складові заробітної плати (надбавки, премії та інші виплати) за період з вересня 2015 року по серпень 2020 року, що становлять 1064750,57 грн., індексація грошових доходів 9538,05 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняті оскаржуваного рішення відповідачем безпідставно не врахований весь період військової служби курсантом (студентом) на кафедрі військової підготовки Харківського інституту радіоелектроніки з 31.08.1992 по 05.08.1997, який становить 4 роки 11 місяців 5 днів. Відповідачем неправильно проведено розрахунок строку військової служби, який відповідно до  ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Посилаючись на Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач зазначає, що навчання студентів (курсантів) військових кафедр (факультетів військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів відноситься до військової служби. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Суд, виходив з того, що відповідно до ч.6 ст.2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є лише період навчання особи у  вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки саме у статусі  курсанта. Встановивши, що позивач у період з 31.08.1992 по 05.08.1997 навчався як студент у цивільному ВНЗ, а не курсант чи слухач, суд дійшов висновку, що для призначення пенсії, у позивача недостатньо загального стажу, оскільки він є меншим ніж 24 роки і 6 місяців, при цьому стаж на посаді прокурора відповідає наявній кількості.
Суд дійшов висновку про відсутність спору у частині зарахування до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років періоду з 05.08.1993 по 28.06.1996, адже цей період уже був зарахований до спеціального стажу позивача на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2018 у справі №404/6499/17, яке набрало законної сили.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги фактично обґрунтовані обставинами, наведеними в позовній заяві. Також позивач  зазначає, що початком його військової служби (навчання) студентом кафедри військової підготовки Харківського інституту радіоелектроніки є 31.08.1992 – день підписання контракту про проходження військової підготовки та взяття позивача у зв`язку з цим на військовий облік Дзержинським районним військовим комісаріатом міста Харкова. Після закінчення навчання на кафедрі військової підготовки позивача поставлено на військовий облік 05.08.1997 Новгородківським районним військовим комісаріатом Кіровоградської області, тому саме вказана дата є днем закінчення перебування позивача на військовій службі відповідно до ч.2 ст.24  Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Таким чином, строк військової служби, який підлягає зарахуванню до вислуги років, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, становить 4 роки 11 місяців 5 днів.  
Стосовно судового рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2018 у справі №404/6499/17 позивач зазначає, що цим судовим рішенням досліджувався лише період його строкової військової служби, а не весь період навчання на військовій кафедрі. За позицією позивача, факт присвоєння первісного військового звання «лейтенант» свідчить про магістерський рівень підготовки на кафедрі військової підготовки та відповідно про те, що строк навчання становив приблизно 5 років, а не 3 роки 24 днів, як вважає відповідач.  Також позивач вказує, що суд першої інстанції під час розгляду справи повинен був встановити наявність/відсутність правових підстав для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, військової служби позивача за контрактом студентом військової кафедри вищого цивільного навчального закладу з 31.08.1992 по 05.08.1997, а не наявність/відсутність правових підстав для зарахування до такого стажу роботи періоду навчання у Харківському державному технічному інституті радіоелектроніки з 31.08.1992 по 05.08.1997. Додатково позивач посилається на застосування судом тих норм правового регулювання, що станом на момент виникнення спірних правовідносин не існували, а саме: Закону України «Про вищу освіту», у якому наведено визначення поняття «курсант», який був прийнятий 01.07.2014, п.1 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції 1992-1997 років щодо навчання у військово-навчальних закладах.
З підстав викладеного позивач зазначає, що має достатньо необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 14.09.2020 позивач - ОСОБА_1 – начальник відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави у суді прокуратури Кіровоградської області звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.
До заяви додано, зокрема, копію трудової книжки   НОМЕР_1 , диплома НОМЕР_2 від 30.06.2003, диплома НОМЕР_3 від 20.06.1997.
Листом від 01.10.2020 № 1100-0302-8/30071 відповідач повідомив позивача, що  рішенням від 23.09.2020 №110130005354 відмовлено у призначенні позивачу пенсії за вислугу років за відсутності вислуги років на день звернення (14.09.2020) 24 роки 6 місяців. Відповідач одночасно зазначив, що до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.6 ст.86 Закону №1697-VII, позивачеві зараховано половину строку навчання в Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 30.07.1998 по 28.12.2002, період проходження військової підготовки на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки з 05.08.1993 по 28.08.1996 та період роботи з 29.12.2002 по 13.09.2020 в органах прокуратури Кіровоградської області, що становить 22 роки 11 місяців 24 дні. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Спірним у цій справі є питання зарахування до вислуги років, що дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років, часу проходження військової підготовки позивача як студента військової кафедри вищого цивільного навчального закладу з 31.08.1992 по 05.08.1997, який становить 4 роки 11 місяців 5 днів.
На час звернення позивача до органу Пенсійного фонду України питання пенсійного забезпечення прокурорів та працівників прокуратури врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015.                    
Згідно з ч. 1 ст. 86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців.
Відповідно до ч. 6 ст. 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, в тому числі, військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.
Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції правильно виходив з правової позиції, що під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на таких посадах до прокурорського стажу, підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII  (у редакції, що діяла у спірний період) загальний військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби;    приписку до призовних дільниць; призов на військову службу; проходження  за  призовом   або добровільно військової, альтернативної (невійськової) служби; виконання військового обов`язку в запасі; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ст.3 цього Закону  військова  служба  -  є  почесним  обов`язком кожного громадянина України, особливим видом державної служби, пов`язаної з виконанням громадянином України загального військового обов`язку і службою на конкурсно-контрактній основі у Збройних Силах України та інших військах, створених відповідно до законодавства України. 
Встановлюються такі види військової служби:
строкова  військова служба;
військова  служба  за  контрактом  на  посадах  солдатів і матросів, сержантів і старшин;
військова служба жінок за контрактом на посадах солдатів і 
матросів,  сержантів  і  старшин,  прапорщиків  і   мічманів    та  офіцерського складу;
військова служба за контрактом прапорщиків і мічманів;
військова служба за контрактом курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів і  студентів  кафедр  військової підготовки (факультетів   військової підготовки, відділень військової підготовки) вищих цивільних навчальних закладів;
військова служба за контрактом офіцерського складу.
Статтею 11 вказаного Закону встановлений порядок військової підготовки студентів (курсантів) вищих навчальних закладів, згідно якому військову  підготовку студентів (курсантів) вищих навчальних закладів (денної форми навчання): інститутів, академій, університетів  та  прирівняних  до  них  інших  вищих   навчальних закладів за програмою офіцерів запасу проходять чоловіки віком  до 27 років, придатні до військової служби за станом здоров`я, а військово-медичну підготовку  -  також  жінки  -  студентки  вищих медичних навчальних закладів.
Зарахування  на  кафедру  військової  підготовки  (факультет військової   підготовки,    відділення військової підготовки) провадиться на добровільних умовах відповідно до особистих заяв на засадах, визначених контрактом.
Розробка і затвердження програми військової підготовки покладається на Міністерство оборони України разом з Міністерством освіти України та іншими  заінтересованими  державними органами.
Період  військової  підготовки  зараховується  як   строкова військова служба.
Особи,   які   не   пройшли   строкової   чи   альтернативної (невійськової)   служби   або  підготовки  на  кафедрі  військової підготовки    (факультеті    військової   підготовки,   відділенні військової підготовки), після закінчення вищого навчального закладу  призиваються  на  строкову  військову службу переважно за своїм фахом. 
Студентам (курсантам), які пройшли повний курс військової підготовки за програмою  офіцерів  запасу  і  склали  встановлені екзамени,  присвоюється  відповідне  первісне  військове    звання офіцера.
Відповідно до ч.4 ст.11 Закону № 2232-XII  перелік  вищих  навчальних  закладів,  в яких проводиться військова підготовка студентів (курсантів), порядок її проведення визначаються   Кабінетом Міністрів України. Кафедри військової  підготовки (факультети військової   підготовки,   відділення військової підготовки) є структурними підрозділами вищих навчальних закладів. Військова підготовка є одним з основних видів навчання  і  включається  до  навчальних  планів  вищих навчальних закладів як самостійна навчальна дисципліна.
19.08.1992 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 490 «Про реформу системи військової освіти», якою урегульовано умови та порядок військової підготовки студентів (курсантів) кафедр військової підготовки вищих навчальних закладів.
Відповідно до пункту 10 вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України підготовка студентів за програмою офіцерів запасу здійснюється у вищих навчальних закладах згідно з додатком № 1, де серед інших вузів зазначено Харківський інститут радіоелектроніки.
Відповідно до абз.2 п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 № 490 обчислення строку служби студентам, які проходять військову підготовку за програмами офіцерів запасу, починається з дня підписання контракту.
Частиною другою статті 24 Закону № 2232-XII встановлено, що закінченням перебування на  військовій  службі  вважається день, з якого  військовослужбовця  взято  на  військовий  облік  у військовому комісаріаті у  зв`язку  із  звільненням  з  військової служби,   відчисленням   з військово-навчального   закладу   або закінченням навчального  закладу  чи  навчальних  зборів,  але  не пізніше строку, вказаного у приписі.
Виходячи з аналізу наведених правових норм в редакції, чинній на час проходження позивачем курсу військової підготовки на кафедрі військової підготовки, вбачається, що проходження військової служби на кафедрі військової підготовки студентом вищого цивільного навчального закладу (військова підготовка) було одним із видів військової служби, тому період такої військової служби має бути зарахований до стажу, який дає позивачу право на пенсію за вислугу років.
Тому є помилковими висновки суду першої інстанції, покладені в основу рішення про відмову в задоволенні позову, що військовою службою є лише період навчання особи у   закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки саме у статусі  курсанта, оскільки такі висновки ґрунтуються на нормах законодавства, які спірні правовідносини не регулюють. 
Судом також не враховано, що на час проходження позивачем такого виду служби на військовій кафедрі при вищому навчальному закладі законодавство передбачало наявність укладеного між студентом та ректором вищого навчального закладу контракту  про проходженні військової служби на військовій кафедрі.
Днем зарахування на такий вид військової служби є день підписання контракту.
Позивач, визначаючи період військової служби (навчання) студентом вищого навчального закладу, який має у своєму складі кафедру військової підготовки, Харківського інституту радіоелектроніки з 31.08.1992 по 05.08.1997, виходить з того, що 31.08.1992 є днем укладення з ним  відповідного контракту. 
При цьому позивач посилається на листи - відповіді Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/9465 від 29.07.2020, Харківського національного університету радіоелектроніки № 27/19-555 від 27.07.2020, Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова № 3/518 від 14.09.2020 та Кропивницького міського військового комісаріату № 3/4331 від 19.10.2020 як докази, що підтверджують факт існування заяви позивача про зарахування його на кафедру військової підготовки Харківського інституту радіоелектроніки від 31.08.1992 та контракту про проходження військової підготовки від 31.08.1992. 
Суд апеляційної інстанції вважає, що  вказані листи не є належними та допустимими доказами в розумінні  ст.ст.73, 74 КАС України, оскільки не є документами, які б свідчили про наявність обставин, з якими позивач пов`язує початок його військової служби.
Також не є доказом укладення позивачем 31.08.1992 відповідного контракту факт прийняття позивача на військовий облік Дзержинським РВ м. Харкова  31.08.1992 згідно Посвідчення про приписку до призовної дільниці серії УУ № 579019, виданого Кіровоградським міським військовим комісаріатом 30.01.1992.
Разом з тим, згідно архівної довідки №27/19-2788 від 16.11.2016 позивач, студент гр. АСОІУ-92-4 денної форми навчання Харківського інституту радіоелектроніки, дійсно був зарахований на військову підготовку на 1993/94 навчальний рік згідно з положенням про військову підготовку студентів вищих навчальних закладів по програмі офіцерів запасу, згідно з особистих заяв по результатах конкурсного відбору наказом №287-ст від 05.08.1993.
У військовому квитку позивача період навчання в Харківському державному технічному університеті радіоелектроніки зазначений у складі військового навчання: військова підготовка при інституті з 05.08.1993 Наказ №287-ст по 28.08.1996. 
Отже,  в спірному випадку днем зарахування позивача на такий вид військової служби є 05.08.1993, а не 31.08.1992 як зазначає позивач.  
Щодо визначеної позивачем дати закінчення військової служби - 05.08.1997 суд апеляційної інстанції погоджується з позивачем, оскільки за наведених вище правових нормам закінченням перебування на військовій службі вважається день, з якого  військовослужбовця  взято  на  військовий  облік  у військовому комісаріаті у  зв`язку  із  звільненням  з  військової служби,   відчисленням   з   військово-навчального   закладу   або закінченням навчального  закладу  чи  навчальних  зборів,  але  не пізніше строку, вказаного у приписі.
Так, судом встановлено, що після закінчення у 1997 році навчання на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки, позивача  05.08.1997 поставлено на військовий облік Новгородківським районним військовим комісаріатом Кіровоградської області, у зв`язку із закінченням навчального закладу, тобто Харківського державного технічного університету радіоелектроніки, та працевлаштуванням на роботу і переїздом на постійне місце проживання до селища Новгородки Кіровоградської області.
Ці обставини підтверджуються Посвідченням про приписку до призовної дільниці серії УУ № 579019 з відбитком у розділі II Посвідчення печатки Новгородківського районного військового комісаріату Кіровоградської області про поставлення позивача на військовий облік у зв`язку із закінченням навчального закладу (Харківського державного технічного університету радіоелектроніки) із зазначенням дати - 05.08.1997.
Стосовно посилання позивача на присвоєння позивачу наказом Міністерства оборони України № 170 від 21.04.1997 первинного військового звання «лейтенант» за наслідками військової служби (навчання) на кафедрі військової підготовки вищого цивільного навчального закладу, суд зазначає, що відповідно до пп. «а» п.19 діючого на той час Тимчасового Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року № 174/93, військове звання лейтенанта присвоюється випускникам  вищих військово-навчальниих закладів,  кафедр (факультетів,  відділень) військової підготовки  вищих навчальних закладів з рівнем підготовки не нижче магістра,  а також курсантам і студентам,  зарахованим до цих закладів  до  1993  року. 
Посилання позивача на абз. 4 ч.2 ст. 25 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на час проходження позивачем військової підготовки (1992-1997 роки) суд апеляційної інстанції вважає помилковим, оскільки вказана норма врегульовує питання військової служби курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів, тому з огляду на встановлені  обставини на спірні правовідносини не розповсюджується. 
Таким чином, до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до статі 86 Закону №1697-VII, має бути зарахований період проходження позивачем військової служби з 05.08.1993 по 05.08.1997. 
Разом з тим  сумарно з іншими періодами роботи, навчання позивача станом на подання ним заяви від 14.09.2020, вислуга років є меншою ніж 24 роки 6 місяців, що є недостатнім для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до  статті 86 Закону № 1697-VII, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову в частині призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно  статті 86 Закону № 1697-VII відсутні.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи також, що згідно оскаржуваного позивачем рішення органу Пенсійного фонду України від 23.09.2020 №110130005354 до стажу роботи, що дає право на призначення позивачу пенсії відповідно до ст.86 Закону №1697-VII, зарахований період проходження військової підготовки на кафедрі військової підготовки Харківського державного технічного університету радіоелектроніки з 05.08.1993 по 28.08.1996, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача від 23.09.2020 №110130005354 підлягає скасуванню в частині не зарахування до стажу роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону №1697-VII, періоду військової служби з 29.08.1996 по 05.08.1997.  
Відповідно, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати позивачу  до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до  ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII,  строк військової  служби як студента  кафедри  військової підготовки Харківського інституту радіоелектроніки (Харківського державного технічного університету радіоелектроніки) з 29.08.1996 по 05.08.1997.
Судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи,  ухвалено рішення з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст.317 КАС України є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 340/5012/20 – скасувати, прийняти нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 23.09.2020 №110130005354 в частині не зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII  , періоду військової служби з 29.08.1996 по 05.08.1997.  
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до  ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII,  строк військової  служби як студента  кафедри  військової підготовки Харківського інституту радіоелектроніки (Харківського державного технічного університету радіоелектроніки) з 29.08.1996 по 05.08.1997.
В решті позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко