УХВАЛА

29 червня 2021 року 
Київ
справа №810/4607/17
адміністративне провадження №К/9901/58492/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Тацій Л.В., 
розглянувши заяву про самовідвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Стеценка Семена Григоровича від розгляду справи №810/4607/17
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
про    визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 (головуючий суддя: Василенко Г.Ю.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 (колегія у складі: головуючого судді          Кузьменка В.В., суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.), -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016, відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 900 "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 900 "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з урахуванням довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 16.05.2017 № 22/6-4468 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2016, починаючи з 01.01.2016, з включенням до сум грошового забезпечення середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, надбавки особам, які працюють в умовах режимних обмежень 15%, надбавки за оперативно-розшукову діяльність 50%, надбавки за особливо важливі завдання 50% та премії 74,2%, що входять до розрахунку пенсії ОСОБА_1 .
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018,  позов ОСОБА_1 задоволено. 
У серпні 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018.
07.08.2018 у автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстрована вказана касаційна скарга.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2018, визначено склад колегії суддів: Головуючий суддя (суддя-доповідач) Гриців М.І., судді: Берназюк Я.О., Коваленко Н.В.
Ухвалою Верховного Суду від 18.09.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2018 у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М.І., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20.06.2019 №790/0/78-19, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями    від 20.06.2019, визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у складі головуючого судді Стеценка С.Г., суддів: Бучик А.Ю., Тацій Л.В.
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Стеценко С.Г. заявив самовідвід від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи свою заяву, суддя Стеценко С.Г. посилається на положення п. 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, та вказує, що самовідвід заявлено з метою недопущення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності складу суду та уникнення побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у судді Стеценка С.Г. при розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 .
Розглядаючи заяву судді Стеценка С.Г. про самовідвід від розгляду цієї справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, ніж визначені у цій статті Кодексу, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі "Газета Україна-Центр проти України" (заява № 16695/04, пункт 28) Європейський суд з прав людини зазначив, що "відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності". Схожих підходів Суд також дотримувався, зокрема, у справах Vaneyev v. Russia (заява № 78168/13), Љkrlj v. Croatia (заява № 32953/13), Cosmos Maritime Trading And Shipping Agency v Ukraine (заява № 53427/09) та Ghulyan                v. Armenia (заява № 35443/13).
Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).
Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що суддя Стеценко С.Г. виявлятиме особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.
Згідно ж з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України     відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Відповідно до частини першої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Враховуючи викладене та з метою недопущення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності складу суду та уникнення побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у судді Стеценка С.Г., при розгляді адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , заява судді Стеценка С.Г. про самовідвід у справі №810/4607/17 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 31, 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву судді Стеценка Семена Григоровича про самовідвід.
Відвести суддю Стеценка Семена Григоровича від участі у розгляді справи №810/4607/17.
Передати матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
А.Ю. Бучик 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду