КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
справа № 760/7826/20                                           Головуючий у 1 інстанції: Калініченко О.Б.
провадження №22-ц/824/4137/2021                                        Головуючий суддя: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
22 квітня 2021 року                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Головуючого судді: Олійника В.І., 
суддів: Желепи О.В., Болотова Є.В.,
розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 01 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компаній «Граве Україна», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,-
 
в с т а н о в и в :
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 11.09.2018 року о 15 год. 45 хв. в м. Києві по проспекту Перемоги, 49/12, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «ГАЗ 3302-414» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_2 ; «ЗАЗ-VIDA» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_3 , «BMW 528і» (державний номерний знак НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_4 , та «Skoda Fabia» (державний номерний знак НОМЕР_4 ) під керуванням ОСОБА_5 , власником якого є ОСОБА_1 .
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Вказувала, що 29 жовтня 2018 року Солом`янським районним судом міста Києва було розглянуто справу №760/24245/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .
Цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ 
№ АК/8701946.
Згідно зі звітом №7003 від 26.09.2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Skoda Fabia» (державний номерний знак НОМЕР_4 ) становить 25 526 грн. 91 коп.
Зазначала, що звернувшись до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» із заявою про виплату страхового відшкодування і надавши всі документи, вона (позивачка) отримала відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки у постанові Солом`янського районного суду міста Києва від 29.10.2018 року не було вказано інформації про інших учасників ДТП, зокрема ТЗ «Skoda Fabia» (державний номерний знак НОМЕР_4 ), власником якого є позивач.
Разом з тим, на підтвердження своїх позовних вимог сторона позивача посилається на відповідь Управління патрульної поліції у м. Києві від 16.10.2019 року за вихідним №1436ад/41/11/2/02-2019, з якої вбачається, що працівники поліції підтверджують пошкодження винуватцем події транспортного засобу «Skoda Fabia» (д.н.з НОМЕР_4 ), та вказують, які саме пошкодження були завдані.
Також зазначає, що попри те, що у протоколі серії БД №235427 не вказується про те, що дії ОСОБА_2 призвели також і до пошкодження ТЗ «BMW 528і», р/н НОМЕР_3 , та «Skoda Fabia», дані обставини ДТП чітко відображені та підтверджені в схемі ДТП та довідці про дорожньо-транспортну пригоду №3018255521283021, в яких зазначено інформацію про всіх 4 учасників ДТП, описаний характер отриманих механічних пошкоджень всіх ТЗ, а також зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 пп.2.3. (б), 12.1., 13.1. ПДР України.
Крім того, на думку сторони позивача, ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» мало можливість пересвідчитись в причинах та обставинах настання страхового випадку, направивши свого представника безпосередньо на місце настання страхового випадку відразу після отримання телефонного повідомлення про настання ДТП.
Якщо відповідач мав сумніви щодо пошкодження ТЗ позивачки в результаті настання ДТП, страховик був зобов`язаний самостійно, на підставі ст.34.1. Закону України №1961-IV, направити офіційний запит до Управління патрульної поліції у м. Києві для отримання необхідних відомостей та вимогу до ОСОБА_2 про надання додаткових пояснень щодо відомих йому обставин.
Посилалася на те, що обставини ДТП мають встановлюватися з урахуванням всіх доказів, зокрема, схеми ДТП та довідки про ДТП.
Таким чином, позивачка просила стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 25 526 грн. 91 коп., штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання у вигляді пені - 7 956 грн. 71 коп., 3 % річних - 9 65 грн. 13 коп., 1 480 грн. 56 коп. інфляційних втрат, а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 01 грудня 2020 рокув задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Скарга обґрунтована тим, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №235427, ОСОБА_5 (водій транспортного засобу «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_4 ), належного на праві приватної власності позивачеві) зазначений потерпілим в результаті ДТП, в якому і було пошкоджено транспортний засіб «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Зазначає, що дані обставини також відображено та підтверджено в схемі ДТП та Довідці про дорожньо-транспортну пригоду №3018255521283021, в яких зазначено інформацію про всіх 4 учасників ДТП, описаний характер отриманих механічних пошкоджень всіх транспортних засобів, а також зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.п.2.3. (б), 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України.
Крім того, відповідно до Звіту №7003 від 26.09.2018 року, виконаного за замовленням ПрАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Skoda Fabia» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) становить 
25 526 грн. 91 коп.
На підставі викладеного вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 25 526 грн. 91 коп., а оскільки відповідач не здійснив повну виплату страхового відшкодуванняпотерпілому в строк, встановлений законом, а відповідно своєчасно не виконав своє грошове зобов`язання перед позивачем, зобов`язаний сплатити штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язання у вигляді пені у розмірі 7 956 грн. 71 коп., 3% річних у розмірі 965 грн. 13 коп. та втрат від інфляції у розмірі 1 480 грн. 56 коп.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 01 грудня 2020 року без змін.
Вказує, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль, не встановлена, а тому відсутні правові підстави для покладення на ПрАТ «Страхова компаній «Граве Україна» відповідальності по відшкодуванню завданих збитків, і рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Крім того, вказує, що можна стверджувати лише про наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_2 та пошкодженням автомобіля «ЗАЗ» (реєстраційний номер НОМЕР_5 ), а не про те, що саме винними діями ОСОБА_2 було пошкоджено транспортний засіб «Skoda Fabia» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ), що належить позивачу.
Наголошує, що вина у діях водія ОСОБА_6 у пошкоджені транспортного засобу позивачки не встановлена.
Також зазначає, що оскільки між позивачем та відповідачем існує спір про здійснення страхового відшкодування, то в даному випадку, враховуючи норму п.36.1. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», рішення про здійснення страхового відшкодування страховик зможе приймати на підставі рішення суду, а оскільки спір ще триває, отже у позивача відсутні правові підстави для стягнення пені. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач не може вважатися таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних витрат.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
За  ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України  суд апеляційної  інстанції переглядає  справу за  наявними в ній і  додатково поданими  доказами та  перевіряє законність  і обґрунтованість  рішення суду  першої інстанції  в межах доводів та  вимог апеляційної  скарги.  Суд апеляційної  інстанції досліджує  докази,  що стосуються  фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій  публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). 
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву. 
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що вина  ОСОБА_2  у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль, не встановлена, тому відсутні правові підстави для покладення на ПрАТ «Страхова компаній «Граве Україна» відповідальності по відшкодуванню завданих збитків, і в зв`язку з цим позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ «Страхова компаній «Граве Україна» страхового відшкодування суд вважав безпідставними та такими, що до задоволення не підлягали.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
15.05.2020 року до суду надійшов відзив сторони відповідача, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що шкода відшкодовується на загальних підставах, а саме, з урахуванням принципу вини, тобто, обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої її завдано. У разі випадкового заподіяння шкоди, тобто, коли зіткнення транспортних засобів є наслідком випадкового збігу обставин, збитки несе потерпілий, оскільки відсутні правові підстави для покладання відповідальності на іншу сторону.
Відповідач посилається на те, що належним доказом підтвердження настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 у вчиненні ДТП є постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2018 року у справі №760/24245/18 про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка набрала законної сили.
Схема місця ДТП та довідка №3018255521283021 про ДТП від 17.10.2018 року не встановлює прямого причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням ТЗ позивача та забезпеченого ТЗ, а також не свідчить про настання цивільно-правової відповідальності у діях ОСОБА_2 стосовно відшкодування матеріальної шкоди позивачу.
У зв`язку з цим було відправлено лист позивачу про те, що страховик не може визнати випадок страховим і повідомлено про необхідність надання відповідних документів на підтвердження факту скоєння ДТП за участю належного позивачу транспортного засобу.
26.12.2019 року з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень відповідач дізнався про постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2019 року, якою відмовлено у задоволені заяви про виправлення описки в постанові Солом`янського районного суд міста Києва від 29.10.2018 року щодо пошкодження внаслідок даної ДТП і транспортного засобу «Skoda Fabia» (державний номерний знак   НОМЕР_4 ), що належить позивачу.
З огляду на викладене, страховик не визнав майнових вимог позивача та відмовив у виплаті страхового відшкодування (лист №10864 від 26.12.2019 року).
Сторона відповідача також зазначає, що відповідно до відповіді, на яку полається сторона позивача, працівники поліції не підтверджують, що саме діями ОСОБА_2 було пошкоджено транспортний засіб «Skoda Fabia» (державний номерний знак НОМЕР_4 ), що належить позивачу, а лише вказують на таку обставину.
Пояснює, що законом не зобов`язано страховика одразу після отримання телефонного дзвінка на гарячу лінію від страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, про настання випадку, що має ознаки страхового, забезпечити виїзд свого представника (працівника, аварійного комісара, експерта) на місце ДТП.
Крім того, зазначає, що відповідач не оспорює сам факт настання ДТП та не ухиляється від виконання свого обов`язку, передбаченого Законом, а вчиняє всі необхідні дії для встановленню обставин випадку, визначення страховиком розміру збитку, заподіяного транспортному засобу позивача.
Проте, у зв`язку відсутністю належного підтвердження, що винними діями ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль позивача, що, тим самим, не встановлює настання цивільно-правової відповідальності особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну позивача, у страховика відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.
Вважає, що відповідач не може вважатися таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому відсутні підстави для стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, а вимоги про стягнення моральної шкоди заявлені за внутрішнім переконанням позивача і також не підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 11 вересня 2018 року о 15 год. 45 хв. в м. Києві по проспекту Перемоги, 49/12, відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «ГАЗ 3302-414», реєстраційний номерНОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та «ЗАЗ-VIDA», реєстраційний номерНОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД  235427.
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На схемі місця ДТП також зображені транспортні засоби «BMW 528і» (реєстраційний номер НОМЕР_3 ), та «Skoda Fabia» (реєстраційний номерНОМЕР_4 ).
Згідно письмових пояснень, що міститься в матеріалах адміністративної справи 
№760/24245/18, які були додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №235427, водій автомобіля марки «Skoda Fabia» - ОСОБА_5 їхав зі швидкістю 50 км/год. по проспекту Перемоги в сторону Шулявського мосту в третій полосі, побачив аварію, перед ним різко зупинився автомобіль марки «BMW 528і», який він догнав в задню частину, в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження капоту, бампера, решітки.
У зв`язку з завданими пошкодженнями автомобілю марки «Skoda Fabia», власником якого є ОСОБА_1 , остання звернулася до ПрАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА», де була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2  відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8701946, із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте, вона отримала відмову у виплаті страхового відшкодування, з огляду на те, що страховик на підставі наданих документів не може визнати подію страховою та провести виплату страхового відшкодування, так як в постанові суду від 29.10.2018 року автомобіль позивача не зазначено.
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Як вбачається з положень п.32.1. ст.32 цього Закону страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для відшкодування шкоди за правилами цієї статті враховуються наступні факти: 1. неправомірність поведінки особи; 2. наявність шкоди; 3. причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою (шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди); 4. вина особи, в результаті діяння якої була завдана шкода, крім виключних випадків, визначених законодавством.
За  п.1 ч.1 ст.1188 цього Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Оскільки порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, є адміністративним правопорушенням, то провадження в справах про адміністративні правопорушення визначається, зокрема, Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За вимогами ст.221 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст.124 КУпАП, розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.
Положеннями ст.245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.251 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як зазначено вище, постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і встановлено, що ОСОБА_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_3 .
Також, постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 про виправлення описки в постанові від 29.10.2018 року відносно ОСОБА_2 відмовлено.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що постанова суду від 29 жовтня 2018 року не містить вказаних адвокатом описок, оскільки відображає зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №235427 від 11.09.2018 року, складеного щодо ОСОБА_2 .
На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вина ОСОБА_2 встановлена постановою судді при розгляду адміністративної справи лише відносно зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_3 .
Позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що учасниками є всі чотири транспортні засоби, про що зазначено в довідці №3018255521283021 про дорожньо-транспортну пригоду та що підтверджується схемою місця ДТП. Також, сторона позивача посилається на відповідь УПП у м. Києві від 16.10.2019 року.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення - це належним чином оформлений уповноваженою особою документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП, змість якого визначений ст. 256 КУпАП.
Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395, до протоколу про адміністративне правопорушення додаються:
1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;
2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);
3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);
4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);
5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
Схема місця ДТП та довідка №3018255521283021 про ДТП, на які посилається позивач, дійсно містять інформацію щодо учасників ДТП, серед яких транспортні засоби: «ГАЗ 3302-414» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), «ЗАЗ-VIDA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , «BMW 528і», реєстраційний номер НОМЕР_3 , «Skoda Fabia» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ).
Схема місця дорожньо-транспортної пригоди - це графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, яке оформлюється з дотриманням вимог цієї Інструкції на місці пригоди і підписується її учасниками.
Так як схема місця ДТП є невід`ємним додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, то вона була досліджена та врахована при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Відповідно до положень Порядку видачі довідки про дорожньо-транспортну пригоду та її форми, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04.07.2011 року №389, довідка про дорожньо-транспортну пригоду - це документ затвердженої цим наказом форми, який містить відповідну інформацію про оформлену за участю працівників Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС дорожньо-транспортну пригоду та її учасників, який видається, зокрема, страховику на підставі письмового запиту.
Отже, вказаний документ містить інформацію щодо пошкоджених транспортних засобів.
Відповідь УПП на адвокатський запит представника позивача містить лише відомості, які зазначені в схемі місця ДТП та норми закону.
Також, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта власних повноважень у розумінні КУпАП, оскільки в ньому не реалізується компетенція його видавця шляхом встановлення прав обов`язків для інших суб`єктів.
На підставі викладеного, суд вірно погодився з доводами відповідача в тому, що зазначені документи не встановлюють причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням автомобіля позивача та забезпеченого транспортного засобу.
Крім того, суд вірно зазначав, що зі схеми місця ДТП вбачається, що 11.09.2018 року подія стялася у зв`язку зі зіткненнями транспортних засобів, а саме: «ГАЗ 3302-414» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) та «ЗАЗ-VIDA» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), винною особою якої постановою Солом`янського суду м. Києва від 29.10.2018 року визнано ОСОБА_2 , що був водієм автомобіля ГАЗ. Зіткнення між іншими автомобілями, а саме: «BMW 528і» (реєстраційний номер НОМЕР_3 , «Skoda Fabia» (реєстраційний номер НОМЕР_4 ) відбулося у зв`язку з недотримання безпечної дистанції одним із цих учасників дорожнього руху і могло встановлюватися та фіксуватися шляхом складання іншого протоколу про адміністративні правопорушення.
Відповідно до матеріалів, що надані суду, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, складався лише відносно водія  ОСОБА_2 .
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Як вірно вважав суд першої інстанції, схема місця ДТП, що є додатком до протоколу серії БД №235427 та довідка №3018255521283021 про ДТП від 17.10.2018 року не встановлює прямого причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням транспортного засобу позивача та забезпеченого ттранспортного засобу, а також не свідчить про настання цивільно-правової відповідальності у діях ОСОБА_2 стосовно відшкодування матеріальної шкоди позивачу.
Крім того, стороні позивача судом роз`яснювалось, які обставини входять до предмету доказування, які докази мають бути подані, зокрема, висновок експертизи, проте, сторона не вважала це за необхідне.
Таким чином, враховуючи, що вина  ОСОБА_2  у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль, не встановлена, то були відсутніми правові підстави для покладення на ПрАТ «Страхова компаній «Граве Україна» відповідальності по відшкодуванню завданих збитків.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вважав необхідним відмовити у задоволенні позову.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 01 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:  

Судді: