ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/11052/20 пров. № А/857/5342/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                                 Шинкар Т.І.,
суддів                                                                                   Кухтея Р.В.,
                                                                                             Шевчук С.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Грень Н.М.), ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження в м.Львові 20 січня 2021 року, повне судове рішення складено 22 січня 2021 року, у справі №380/11052/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

26.11.2020 ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, просила: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо безпідставної відмови у виплаті донарахованої пенсії померлого чоловіка; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити донараховану пенсію померлого чоловіка в сумі 45 909,77 грн. (сорок п`ять тисяч дев`ятсот дев`ять гривень сімдесят сім копійок).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання сум пенсії, невиплачених її чоловікові у зв`язку зі смертю, є «законними сподіваннями», оскільки така виплата передбачена національним законодавством, а тому таке майнове право підпадає під поняття «майно» у значенні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд першої інстанції вказав, що відмова відповідача є втручанням в право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті позивачу донарахованої пенсії померлого чоловіка та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити позивачу донараховану пенсію померлого чоловіка в сумі 45909,77 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.003088 Головним управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконано, заборгованість за період з 01.01.2018 по 14.01.2020 становить 45909,77 грн., доплата в сумі 45909,77 грн., обчислена ОСОБА_2 на виконання судового рішення, а тому не включається до складу спадщини в розумінні статті 61 Закону №2262.
Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в силу приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуване рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.003088 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення ОСОБА_2 розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з розрахунку 90% грошового забезпечення, починаючи з      01 січня 2018 року, з урахуванням проведених виплат. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.03.2020 ОСОБА_2 повідомлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.003088, яке набрало законної сили 15.01.2020, проведено перерахунок пенсії з 01.01.2018, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення. З 01.03.2020 загальний розмір пенсійної виплати становить 14435,50 грн. Доплату пенсії з 15.01.2020 по 29.02.2020 в сумі 4812,39 грн. здійснено в березні 2020 року. Доплату за період з 01.01.2018 по 14.01.2020 в сумі 45909,77 грн. буде здійснено у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649. 
На заяву ОСОБА_1 щодо виплати недоотриманої пенсії померлого чоловіка, нарахованої йому за життя на виконання судового рішення, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 08.05.2020 повідомлено, що доплату, обчислену ОСОБА_2 на виконання судового рішення, заявник зможе отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати заявнику пенсії, яка була нарахована померлому.
Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі -   ЦК України), в редакції чинній на час відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення вказаних статей не зазнали змін і в редакції ЦК України, чинній на час звернення позивача із позовом до суду.
Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, в редакції чинній на час відкриття спадщини, (далі – Закон № 2262-XII) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Згідно з частиною 1 статті 1-1 Закону № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, як в редакції чинній на час відкриття спадщини, так і в редакції чинній на час звернення із позовом до суду, (далі - Закон №1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Отже, право на отримання пенсійних виплат спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана.
Оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.003088 набрало законної сили за життя померлого ОСОБА_2 , нарахування було проведене, однак виплачено лише в частині різниці між розміром пенсії перерахованої за рішенням суду та фактично виплаченою пенсією в сумі 4812,39 грн., ОСОБА_1 , як спадкоємець ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу від 26.06.2020 №22/01-16, має право на отримання згідно з статтею 1227 ЦК України суми пенсії, які були нараховані, однак не виплачені, в розмірі 45909,77грн.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що право позивача на отримання вказаних сум пенсії, невиплачених її чоловікові у зв`язку зі смертю, є «законними сподіваннями», оскільки така виплата передбачена національним законодавством, а тому таке майнове право підпадає під поняття «майно» у значенні статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Щодо способу захисту порушеного права, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідним вказати, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» Суд зазначив, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
Таким чином, надаючи правову оцінку аргументам сторін, оскільки процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, враховуючи, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 у справі №1.380.2019.003088 виконано відповідачем в частині перерахунку пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2018, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 донарахованої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 донараховану пенсію померлого чоловіка в сумі 45909,77 грн.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 316 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності відмови відповідача у виплаті позивачу донарахованої пенсії померлого чоловіка, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі №380/11052/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук