Постанова
Іменем України
 
15 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 394/836/20
провадження № 61-5813св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Новоархангельське навчально-виховне об`єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області,
треті особи: директор Новоархангельського навчально-виховного об`єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області Гончар Тетяна Степанівна, завідувач філії Ганнівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Новоархангельського навчально-виховного об`єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області Хомич Юрій Петрович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2020 року у складі судді Партоліної І. П. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 березня 2021 року у складі колегії суддів: Чельник О. І., Єгорової С. М., Черненка В. В., 
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Новоархангельського навчально-виховного об`єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області, треті особи: директор Новоархангельського навчально-виховного об`єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області Гончар Тетяна Степанівна, завідувач філії Ганнівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Новоархангельського навчально-виховного об`єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області Хомич Юрій Петрович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новоархангельського навчально-виховного об`єднання № 2 Новоархангельської районної ради Кіровоградської області (далі - Новоархангельське НВО № 2), треті особи: директор Новоархангельського НВО № 2 Гончар Т. С., завідувач філії Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 Хомич Ю. П., про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 01 жовтня 2020 року її було звільнено із займаної посади відповідно до пункту 6 статті 36 КЗпП України. 
 
27 травня 2020 року її було ознайомлено із наказами відповідача від 15 травня 2020 року № 45 та від 25 травня 2020 року № 46 про зміну істотних умов праці, якими позивачу встановлено попереднє навантаження 3 години англійської мови на тиждень. 
 
Вважала, що зазначені накази не відповідають нормам Закону України «Про повну загальну середню освіту» і у них не конкретизовано, які саме істотні умови праці змінилися та яким чином це безпосередньо вплинуло на педагогічне навантаження позивача і чому саме ці зміни щодо позивача відбулися у сторону погіршення. Розподіл педагогічного навантаження (предмету англійської мови) відповідачем проведено з порушенням вимог Закону України «Про повну загальну середню освіту». 
 
Жодних змін в організації виробництва та праці у Ганнівській ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 не відбулось і жодної необхідності у зменшенні позивачу педагогічного навантаження не було. 17 годин навантаження англійської мови на 2020/2021 навчальний рік відповідач поділив таким чином: ОСОБА_2 - 14 годин, ОСОБА_1 - 3 години. При цьому позивач має більш високу кваліфікацію, більший стаж роботи, має успішні результати педагогічної діяльності. 
 
Посилалась на те, що 17 годин навантаження англійської мови достатньо для забезпечення лише одного вчителя і тому відповідач повинен повідомити не ОСОБА_1 , а  ОСОБА_2 про відсутність навантаження на 2020/2021 навчальний рік. Знаючи, що годин викладання англійської мови достатньо для забезпечення лише одного вчителя, відповідач 02 вересня 2019 року прийняв на роботу ще одного вчителя - ОСОБА_2 . 
 
Вважала, що розподіл тижневого навантаження позивачу в кількості 3 годин був розподілений штучно з метою усунення від роботи небажаної особи через суб`єктивне ставлення до позивача.
 
Посилаючись на зазначені обставини просила суд скасувати наказ відповідача про її звільнення, зобов`язати відповідача поновити її на посаді вчителя англійської мови Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 з попередніми до звільнення умовами праці (14,6 годин тижневого навантаження англійської мови), стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період із 01 вересня 2020 року по день поновлення на посаді.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 09 березня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.
 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що у Ганнівській ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 на 2020/2021 навчальний рік відбулись зміни істотних умов праці, позивач у передбачений законом спосіб та час повідомлена про ці зміни, виявила свою незгоду на продовження роботи в нових умовах, трудовий договір припинений за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, тому правові підстави для скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку відсутні.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із Новоархангельського районного суду Кіровоградської області.
 
26 травня 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не повно з`ясовано обставини справи та досліджено докази. Заявник зазначає, що відповідач незаконно звільнив її із займаної посади.
 
В касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі № 559/321/16-ц, від 27 березня 2019 року в справі № 659/759/15-ц,від 22 травня 2019 року в справі № 754/8595/17-ц, від 02 жовтня 2019 року в справі № 752/346/18, від 04 грудня 2019 року в справі № 215/4812/17, від 03 червня 2020 року в справі № 757/42264/16-ц, а також на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Відзив на касаційну скаргу 
 
У травні 2021 року опорний заклад освіти «Новоархангельський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (раніше -Новоархангельський НВО № 2) подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суд установив, що  наказом від 15 листопада 2018 року № 177-к/тр Новоархангельського НВО № 2 «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » позивача поновлено на посаді вчителя англійської мови Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 на умовах сумісництва з неповним робочим тижнем (вівторок, четвер, п`ятниця) (т. 1 а. с. 20).
 
Основним місцем роботи ОСОБА_1 є ПТУ № 30 у с. Торговиці, про що сторони не заперечували.
 
Наказом Новоархангельського НВО № 2 від 30 серпня 2019 року № 82-к «Про розподіл навчального навантаження між педагогічними працівниками Новоархангельського НВО № 2 на 2019/2020 навчальний рік» у зв`язку з виробничою необхідністю та ситуацією, що склалась в освіті (відсутність педагогічних кадрів в Новоархангельському освітньому окрузі), серед інших учителів, було дозволено викладати у 2019/2020 навчальному році понад нормове тижневе педагогічне навантаження ОСОБА_1 , вчителю Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 - 14,6 годин, що становить 0,81 ставки (т.1 а. с. 43-44).
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 наказу Управління освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації від 24 січня 2020 року № 46-од «Про формування ефективної мережі закладів загальної середньої освіти» керівників органів управління освітою райдержадміністрацій, виконавчих комітетів міських рад міст обласного значення, міських, селищних, сільських рад об`єднаних територіальних громад до 01 червня 2020 року зобов`язано здійснити заходи щодо ліквідації індивідуальної форми навчання у закладах загальної середньої освіти у зв`язку з неможливістю формування класу за відсутності необхідної кількості учнів (менше 5-ти учнів) (т. 1 а. с. 112).
 
Підпунктом 2 пункту 3 наказу Відділу освіти, молоді та спорту Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 27 січня 2020 року № 11 «Про формування ефективної мережі закладів загальної середньої освіти» зобов`язано директорів навчально-виховних об`єднань району до 01 червня 2020 року здійснити заходи щодо ліквідації індивідуальної форми навчання у закладах загальної середньої освіти у зв`язку з неможливістю формування класу та відсутності необхідної кількості учнів (менше 5-ти учнів) (т. 1 а. с. 113).
 
04 лютого 2020 року завідувачем Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 Хомичем Ю. П. на ім`я директора Новоархангельського НВО № 2 було надано повідомлення щодо зменшення педагогічного навантаження у 2020/2021 навчальному році внаслідок відсутності учнів 1 класу, 5 класу, 8 класу та можливо 9 класу (т. 1 а. с. 114).
 
Наказом Новоархангельського НВО № 2 від 20 лютого 2020 року № 23 «Про внесення змін до штатного розпису» у зв`язку з тим, що в малокомплектних навчальних закладах Новоархангельського НВО № 2 у 2020/2021 навчальному році зменшується кількість класів, внаслідок чого зменшується кількість годин тижневого навантаження та ставок вчителів Новоархангельського НВО № 2 порівняно із 2019/2020 навчальним роком відповідно до наказу начальника Управління освіти, науки, молоді та спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації від 24 січня 2020 року № 46-од «Про формування ефективної мережі закладів загальної середньої освіти», наказу начальника Відділу освіти, молоді та спорту Новоархангельської районної державної адміністрації від 27 січня 2020 року № 11 «Про формування ефективної мережі закладів загальної середньої освіти» було внесено зміни до штатного розпису навчальних закладів Новоархангельського НВО № 2 з 01 червня у Ганнівській ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 та було встановлено по навчальному предмету «англійська мова» 17 годин (т. 1 а. с. 115 - 117).
 
Наказом Новоархангельського НВО № 2 від 03 квітня 2020 року № 41 «Про формування ефективної мережі закладів НВО № 2» було зобов`язано, зокрема, завідувача Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 Хомича Ю. П. до 01 червня 2020 року здійснити заходи щодо ліквідації індивідуальної форми навчання у зв`язку з неможливістю формування класу та відсутності необхідної кількості учнів (менше 5-ти) (т. 1 а. с. 118).
 
Наказом Новоархангельського НВО № 2 від 15 травня 2020 року № 45 «Про попередній розподіл навчального навантаження у Новоархангельському НВО № 2 на 2020/2021 навчальний рік» розподілено педагогічне навантаження з навчальних предметів між учителями Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 згідно з додатком (т. 1 а. с. 21-22).
 
Наказом Новоархангельського НВО № 2 від 25 травня 2020 року № 46 «Про внесення змін у зв`язку зі змінами істотних умов праці в організацію навчально-виховного процесу Ганнівської загальноосвітньої школи Новоархангельського НВО № 2 на 2020/2021 навчальний рік» у зв`язку зі зменшенням обсягу навчального навантаження зобов`язано заступника директора попередити працівників не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці персонально під підпис та отримати письмові заяви про згоду продовжувати працювати після зміни істотних умов праці або про відмову. Ненадання педагогічним працівником заяви у строк до 31 серпня 2020 року буде свідчити про відмову працювати у нових умовах. У даному наказі було визначено тижневе навантаження ОСОБА_2 - 14 годин, ОСОБА_1 - 3 години та попереджено про можливе звільнення працівників за пунктом 6 статті 36 КЗпП України у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці. Про ознайомлення зі змістом даного наказу свідчить підпис позивача від 27 травня 2020 року (т. 1 а. с. 23).
 
Окремим письмовим повідомленням від 26 травня 2020 року ОСОБА_1 було надано роз`яснення з приводу змін істотних умов праці, про що позивач ознайомлена 27 травня 2020 року під підпис (т. 1 а. с. 24).
 
18 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до директора Новоархангельського НВО № 2, у якій вона відмовилась від 3 годин англійської мови - тижневого навантаження на 2020/2021 рік та просила навантажити її 14,6 навчальними годинами англійської мови, які були у неї у 2019/2020 навчальному році (т. 1 а. с. 70).
 
20 серпня 2020 року ОСОБА_1 у заяві на ім`я директора Новоархангельського НВО № 2 просила повідомити її про дату видання наказу про звільнення за пунктом 6 статті 36 КЗпП України шляхом направлення повідомлення на її електронну адресу та надіслати їй наказ про звільнення (т. 1 а. с. 71).
 
Наказом Новоархангельського НВО № 2 від 31 серпня 2020 року № 78-к «Про розподіл педагогічного навантаження педагогічних працівників на 2020/2021 навчальний рік» розподілено педагогічне навантаження учителям Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2 згідно з додатком, відповідно до якого ОСОБА_1 було встановлено таке педагогічне навантаження: англійська мова - 5 годин, зарубіжна література - 4 години, а всього - 9 годин (т. 1 а. с. 130-131).
 
Відповідно до акта комісії працівників Новоархангельського НВО № 2 від 31 серпня 2020 року вчитель англійської мови ОСОБА_1 була ознайомлена із педагогічним навантаженням на 2020/2021 навчальний рік, але поставити свій підпис відмовилася (т. 1 а. с. 132).
 
Листом Новоархангельського НВО №2 від 31 серпня 2020 року № 01-23/161 повідомлено ОСОБА_1 про її дев`ятигодинне навантаження на 2020/2021 навчальний рік із зазначенням класів та годин по предметах англійська мова та зарубіжна література (т. 1 а. с. 134).
 
Доповідними записками на ім`я директора Новоархангельського НВО № 2 від 03 вересня 2020 року, від 08 вересня 2020 року, від 10 вересня 2020 року, від 15 вересня 2020 року, від 17 вересня 2020 року, від 22 вересня 2020 року, від 24 вересня 2020 року та актами про відсутність на роботі від 03 вересня 2020 року, від 10 вересня 2020 року, від 15 вересня 2020 року, від 17 вересня 2020 року, від 22 вересня 2020 року, від 24 вересня 2020 року встановлено, що про відсутність позивача без поважних причин на роботі (т. 1 а. с. 136, 138, 140-144, 146-149, 151).
 
Наказом Новоархангельського НВО № 2 від 03 вересня 2020 року № 80 було створено комісію для розслідування причини невиходу на роботу ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 137).
 
23 вересня 2020 року за результатами відвідування ОСОБА_1 за адресою її проживання та основного місця роботи було складено акт, з якого убачається, що з приводу терміну листа тимчасової непрацездатності ОСОБА_1  відповіді не надала, про причину відсутності на роботі 22 вересня 2020 року повідомила, що не перебуває у трудових відносинах із Новоархангельським НВО № 2 з 31 серпня 2020 року через відмову працювати в нових умовах праці та станом на 23 вересня 2020 року очікує наказ про звільнення за пунктом 6 статті 36 КЗпП України (т. 1 а. с. 150).
 
28 вересня 2020 року Новоархангельським НВО № 2 на електронну адресу ОСОБА_1 було направлено попередження про надіслання рішення стосовно продовження трудових відносин з дев`ятигодинним навантаженням із застереженням, що ненадання відповіді буде розцінено як незгоду працювати на таких умовах (т. 1 а. с. 153).
 
Наказом Новоархангельського НВО № 2 від 01 жовтня 2020 року № 103-к  звільнено ОСОБА_1 , учителя англійської мови Ганнівської ЗОШ І-ІІ ступенів Новоархангельського НВО № 2, у зв`язку із відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, за пунктом 6 статті 36 КЗпП України (т. 1 а. с. 154).
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
 
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
 
Із аналізу частини третьої статті 32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад він має попередити працівника про це не пізніше, ніж за два місяці. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем.
 
Частиною четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у випадку, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.
 
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.
 
Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни.
 
Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.
 
Припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників.
 
Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.
 
При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - система та розмір оплати праці, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад без зміни трудової функції, тощо, тобто зміни, які ведуть до звуження чи розширення трудової функції працівника за укладеним з ним трудовим договором, дія якого продовжується.
 
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 601/1513/18 (провадження № 61-2741св19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 752/346/18 (провадження № 61-13072св19).
 
Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 559/321/16-ц (провадження № 14-367цс18), зменшення педагогічного навантаження тягне за собою зміну режиму роботи вчителя, і, як наслідок, - відповідне зменшення заробітної плати, що в силу вимог частини третьої статті 32 КЗпП України є зміною істотних умов праці.
 
Враховуючи, що в Новоархангельському НВО № 2 змінилися істотні умови праці, про що позивача було попереджено за два місяці, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.  
 
Доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 659/759/15-ц, від 22 травня 2019 року в справі № 754/8595/17-ц, від 04 грудня 2019 року в справі № 215/4812/17, від 03 червня 2020 року в справі № 757/42264/16-ц, є необґрунтованими, оскільки фактичні обставини у вказаних справах не є подібними до обставин даної справи, в зв`язку з чим матеріально-правове регулювання спірних правовідносин є різним.
 
Доводи ОСОБА_1 , викладені в обґрунтування касаційної скарги, щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме підпункту 9 пункту 3 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про повну загальну середню освіту», у зв`язку з чим суди дійшли помилкових висновків з питань правомірності її звільнення є неспроможними в силу того, що предметом позову в цій справі є поновлення на роботі, тобто суд повинен перевірити законність звільнення позивача, а не законність зменшення розміру заробітної плати та її педагогічного навантаження, оскільки позивачем не оскаржувався наказ Новоархангельського НВО № 2 про розподіл педагогічного навантаження педагогічних працівників на 2020/2021 навчальний рік. 
 
Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладено у мотивувальних частинах рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
 
Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.
 
Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду попередніх інстанцій не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 березня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: 	А. І. Грушицький 	
 	  В. С. Висоцька 	
 	  І. В. Литвиненко