ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року	Львів	Справа № 1.380.2019.004470 пров. № А/857/3900/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів  Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду   від 10 лютого 2020 року   у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу «Управління "Західвуглепостач"» до Головного управління ДПС у Львівській області     про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції – Лунь З.І.,
час ухвалення рішення: 11:06:28,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення: 11.02.2020 р.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0003971308 від 11.04.2019 р.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду   від 10 лютого 2020 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №0003971308 від 11.04.2019. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» судовий збір на суму 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.
Рішення мотивоване тим, що з огляду на встановлену судом недобросовісність при проведенні перевірки та оформленні її результатів та необґрунтованість висновків контролюючого органу, суд не може перевірити правильність застосування ст.102 ПК України відповідачем. Зокрема, суд першої інстанції вказує, що із змісту акта перевірки неможливо встановити, на підставі яких саме документів відповідач заробив висновок про визначення бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету військового збору, а також щодо порушення правил сплати (перерахування) військового збору.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що узагальнений перелік документів, які було використано контролюючим органом при проведенні перевірки, наведений у додатку до акта перевірки.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну перевірку Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.01.2019, за наслідками якої було складено акт № 404/14.18/26360693.
Проведеною перевіркою встановлено порушення пп.168.1.2, пп. 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176, пп.1.5 пп.1.6 п.16-1 підрозділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, встановлено несплату (неперерахування) військового збору станом на 31.01.2019 на суму 5714,11 грн, та порушення граничного терміну сплати (перерахування) військового збору за весь період, що перевіряється до 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми  грошового зобов`язання. 
На підставі акта перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 0003971308 від 11.04.2019, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору у  розмірі 5714,11 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 20441,73 грн.
Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням № 0003971308 від 11.04.2019 та подав скаргу до Державної фіскальної служби України.
За результатами розгляду скаргу 13.06.2019 Державна фіскальна служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги за № 27258/6/99-99-11-05-01-25, яким залишено без змін податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області № 0003971308, а скаргу без задоволення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно з абзацами 1, 4, 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. 
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. 
Пунктом 86.1 ст.86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до п. 1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 20.08.2015 року № 727, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Акт документальної перевірки, згідно п.п. 4, 5 Розділу II Порядку, повинен містити всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 5 Розділу І Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
У висновку акта (довідки) документальної перевірки зазначається опис виявлених перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень.
Згідно п. 5 Розділу IIІ Порядку інформація щодо виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи відображається за видами порушень у розрізі видів митних платежів у національній валюті України.
При цьому, акт перевірки має бути оформлений відповідно до встановлених стандартів якості, зокрема щодо доказовості, обов`язковості висновків, відсутності первинних документів, суміжності порушення податкового законодавства, коригування податкової звітності, алгоритму діяльності суб`єктів господарювання, розуміння діяльності підприємства, обставин укладання контрактів, відомостей про розрахунки, операцій з цінними паперами, відомостей про основні фонди і запаси, відомостей про заборгованість та зв`язок з господарською діяльністю.
Натомість, в порушення вимог вищенаведених норм, в акті перевірки № 404/14.18/26360693 не зазначено посилання на первинні документи, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства. Зокрема, податковим органом в акті перевірки не зафіксовані посилання на первинні документи, якими підтверджувався факт несплати (неперерахування) військового збору на суму 5714,11грн, а також порушення правил сплати (перерахування) військового збору за весь період, що перевірявся, в сумі 261087,65 грн, а саме: затримки сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з акту перевірки неможливо встановити на підставі яких норм права та документів податковий орган зробив такі висновки.
Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що неналежне виконання відповідачем своїх повноважень щодо проведення перевірки та оформлення її висновків призвело до незаконного прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому таке підлягає скасуванню як безпідставне.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд –                              
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.004470  залишити без змін.
   Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	В. В. Святецький 	
 	 	Л. Я. Гудим 	
Повне судове рішення складено 08.06.2021 року