Головуючий суду 1 інстанції - Шубочкіна Т.В.
Доповідач -Коновалова В.А.

Справа № 428/5892/20
Провадження № 22-ц/810/229/21

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

  ПОСТАНОВА
                                                     Іменем України 
13 травня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого – Коновалової В.А.,
суддів: Карташова Ю.О., Луганської В.М.,
за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк»
на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Шубочкіної Т.В. в м. Сєвєродонецьк Луганської області,
за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 22 січня 2019 року на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банке ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» разом з Умовами та правилами і тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем кредитний договір, що підтверджується підписом останнього в заяві.
В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26 червня 2020 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 41519,58 грн, яка складається з: 24970,31 грн - заборгованість за кредитом, 16 549,27 - грн заборгованість по відсоткам.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC00001889471 від 22 січня 2019 року в розмірі 41519,58 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 грудня 2020 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість за кредитним договором від 22 січня 2019 року у розмірі 24970,31 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. 
Суд обґрунтував рішення тим, що у заяві позичальника від 22 січня 2019 року не зазначена процентна ставка, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані позивачем до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному банком розмірі і порядку їх нарахування. 
Також, суд першої інстанції вважав, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 24970,31 грн та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам у сумі 16549,27 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційні скарзі Акціонерне товариство «Акцент-Банк» просить заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 грудня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Акцент-Банк» зазначило, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Користуючись кредитними коштами висловив свою згоду з формою договору та його умовами. 
Також, позивач зазначає, що до матеріалів справи додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний боржником, та в якому зазначені умови кредитування, строк кредитування 240 місяців, процентна ставка, інформація про яку міститься у розділі четвертому.
(2) Позиція інших учасників справи
Відповідач повідомлявся про апеляційне провадження у справі (ухвалу про відкриття провадження) як в порядку передбаченому ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», так і за адресою внутрішньо переміщеної особи. 
Про розгляд справи відповідач повідомлявся як через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідно до ст. 1-1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції", так і за адресою внутрішньо переміщеної особи. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, і у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи. 
Луганським апеляційним судом вживалися всі заходи про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Згідно листа Міністерства соціальної політики України № 4308/0/2-21/29 від 09 березня 2021 року за даними відомостями Єдиної інформаційної бази даних  про внутрішньо переміщених осіб ОСОБА_1 з 16 листопада 2016 року перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб, фактично проживає/ адреса для листування: АДРЕСА_1 .
Повістки-повідомлення про розгляд справи призначеної на 12 квітня 2021 року, 13 травня 2021 року, які направлялися на поштову адресу як місця проживання відповідача, за даними обліку внутрішньо переміщеної особи, так і адресою зазначеною відповідачем в Анкеті-заяві від 22 січня 2019 року, повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до положень п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач є належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із матеріалів справи вбачається, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором від 22 січня 2019 року в сумі 24970,31 грн ніким із сторін в установленому законом порядку не оскаржується, тому в цій частині рішення суду не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24 жовтня 2008 року, згідно яких у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Предметом апеляційного розгляду є рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення відсотків за кредитним договором суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника від 22 січня 2019 року не зазначена процентна ставка, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані позивачем до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Акцент-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному банком розмірі і порядку їх нарахування. 
Також, суд першої інстанції вважав, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови кредитування, а саме сплату процентів за користування кредитними коштами.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він не відповідає обставинам справи та нормам права, виходячи з наступного.
Із матеріалів справи вбачається та ніким не оспорюється, що 22 січня 2019 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в  А-Банке. 
Частинами 1, 2 статті 83 ЦПК передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Акціонерне товариство «Акцент-Банк» при зверненні до суду першої інстанції на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, надало Паспорт споживчого кредитування за програмою «Кредитна картка», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк».
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
В статті 89 ЦПК  зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Проте, судом першої інстанції не виконані вимоги статті 89 ЦПК України, не з`ясовані всі обставини справи, на які посилався позивач в позовній заяві, та не досліджені всі доказі, а саме Паспорт споживчого кредитування за програмою «Кредитна картка», який доданий до позовної заяви.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає за необхідне під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції дослідити Паспорт споживчого кредитування за програмою «Кредитна картка».
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
22 січня 2019 року ОСОБА_1 підписаний Паспорт споживчого кредитування за програмою «Кредитна картка», в якому містяться тарифи банку (базова відсоткова ставка 3,9% в місяць (46,8% річних), яка може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит, періодичність внесення платежів – щомісяця до 25 числа поточного місяця 5% від заборгованості не менше 100 грн, не менше суми нарахованих процентів, але не більше залишку заборгованості; процента ставка, яка застосовується при невиконані зобов`язання щодо повернення кредиту – 7,8% місяць – збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості), строк кредитування 240 місяців.
Отже, виходячи із тарифів банку, відсоткова ставка на рік за укладеним сторонами договором складає 46,8% річних, збільшена відсоткова ставка у випадку наявності простроченої заборгованості – 7,8% на місяць.
Таким чином,22 січня 2019 року між акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 у встановленій законом письмовій формі укладено договір, відповідно до умов якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строк повернення коштів, строк кредитування. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.
На підставі вищевказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку. 
З наданих банком документів вбачається, що відповідач після отримання картки неодноразово здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так й частково погашав заборгованість по кредиту.
Отже, безпідставним є посилання суду першої інстанції на те, що відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами,  наданий банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, так як вони достовірно не підтверджують вказаних обставин, оскільки у даній справі відповідачем підписанийПаспорт споживчого кредитування за програмою «Кредитна картка», в якому позивач та відповідач погодили, зокрема, розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, порядок та строк повернення коштів.
Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. 
Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦПК України).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідачу позивачем були нараховані відсотки за користування кредитом за період з 31 серпня 2019 року по 26 червня 2020 року в сумі 16549,27 грн, які не сплачені.
Враховуючи викладені вище обставини колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 16549,27 грн, яка виникла станом на 26 червня 2020 року.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). 
Оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем підписувався Паспорт споживчого кредитування за програмою «Кредитна картка» і даним обставинам суд першої інстанції не надав оцінки, тому колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції  в оскаржуваній частині позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1   на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 16549,27 грн, яка виникла станом на 26 червня 2020 року.

Щодо судових витрат
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 26 червня 2020 року (а.с.1). 
Згідно платіжного доручення від 19 лютого 2021 року позивачем понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн.
Оскільки позовні вимоги акціонерного товариства «Акцент-Банк» в частині стягнення відсотків підлягають задоволенню, то розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» судових витрат за подання позовної заяви підлягає збільшенню з 1264 грн 16 коп. до 2102 грн та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн.
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374,  ст. 376, 384 ЦПК України,  Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.
Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 грудня 2020 року в оскаржуваній частині позовних вимог акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер  НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк», код ЄДРПОУ 14360080 заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 16549,27 грн, яка виникла станом на 26 червня 2020 року.
Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 грудня 2020 року в частині стягнення судових витрат змінити, збільшивши розмір стягнутих з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк»судових витрат з 1264,16 грн до 2102 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3153 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 13 травня 2021 року.

Головуючий                                                                                    В.А. Коновалова
Судді О.Ю. Карташов

В.М. Луганська