УХВАЛА 
28 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 127/13109/19
провадження № 51-2112ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2020 року та вирок «Апеляційного суду                    м. Вінниці» від 16 лютого 2021 року,
встановив:
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати судове рішення і призначити новий розгляд справи.
Так, перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженого адресована «Верховному суду України».
Крім того, п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК встановлено, що у касаційній скарзі зазначаються, окрім іншого, і судові рішення, що оскаржуються, а відповідно до частини 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.
Так, засуджений у тексті скарги зазначив, зокрема, про оскарження вироку «Апеляційного суду м. Вінниці» від 16 лютого 2021 року, проте до касаційної скарги долучив вирок Вінницького апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, чим допустив суперечності, що не дає можливості однозначно встановити, яке ж судове рішення оскаржується в касаційному порядку.
Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, до суду касаційної інстанції.
Так, викладені засудженим у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.
Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак вимога засудженого про скасування судового рішення і призначення нового розгляду справи без зазначення конкретного рішення, яке необхідно скасувати, а також і незазначення у суді якої інстанції необхідно, на думку засудженого, призначити новий розгляд справи не узгоджується із вищенаведеними положеннями закону щодо повноважень суду касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, а тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК, належного обґрунтування й недотримання положень         ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання та подання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                ОСОБА_3