УХВАЛА
 
23 квітня 2021 року
м. Київ
справа №  754/12170/16-ц
провадження № 61-5522ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 ,   на   постанову   Київського   апеляційного   суду   від    03 березня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської Світлани Іванівни, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Президент України, Відкрите акціонерне товариство «Банк «Біг Енергія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання неправомірними дій та скасування рішення приватного нотаріуса та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування з незаконного володіння, зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, 
ВСТАНОВИВ:
03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С. І. про визнання дій неправомірними щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 
Крім того, 31 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , про вселення та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою.
03   квітня   2017   року  позивач   ОСОБА_1  подав  до  суду  заяву  про  зміну  предмета  позову,   в   якій   просить   витребувати   у    ОСОБА_3   квартиру    АДРЕСА_1 , якою останній незаконно заволодів та визнати ОСОБА_3 та інших осіб, які займають спірну квартиру такими, що втратили право користування житлом та зняти з реєстрації, оскільки державна реєстрація права власності за ОСОБА_3 не відповідає вимогам закону.
25 травня 2017 року ОСОБА_1 до суду подано заяву про зміну предмета позову, в якій останній просить визнати відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та інших осіб, які займають спірну квартиру такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації та зобов`язати відповідачів та інших осіб звільнити спірну квартиру.
24 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмету позову, в якому просить витребувати з незаконного володіння та зобов`язати відповідачів не чинити позивачу перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та надати ключі від вхідних дверей квартири, визнати відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житлом та зняти з реєстрації місця проживання всіх осіб, які зареєстровані в спірній квартирі, а також зобов`язати відповідачів звільнити квартиру та стягнути солідарно з відповідачів борг за комунальні послуги, який утворився з вересня 2016 року до моменту набрання рішення суду законної сили.
30 листопада 2018 року ОСОБА_1 надав заяву про уточнення позову, згідно якої останній просив задовольнити позов та в рішенні суду вказати про скасування державної  реєстрації  щодо  спірної  квартири   не   лише   за   відповідачем ОСОБА_3 , але також за іншими відповідачами, зокрема, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С. І. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Президент України, Відкрите акціонерне товариство «Банк «Біг Енергія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання неправомірними дій та скасування рішення приватного нотаріуса задоволено частково.
Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С. І. як державного реєстратора права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31448697 від 19 вересня 2016 року 11:23:29.
Скасовано запис державної реєстрації 18705703 про право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 здійснений приватним   нотаріусом  Київського  міського  нотаріального  округу  Куксовою  М.  С.  25 січня 2017 року 18:22:54.
Скасовано запис державної реєстрації 19018827 про право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О. Л. 15 лютого 2017 року 10:06:02.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 137,80 грн.
Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С. І. на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 137,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 137,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 137,80 грн.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування з незаконного володіння, зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою, визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, задоволено частково .
Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , зокрема у спосіб надання ключів від вхідних дверей квартири.
Визнано ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Зобов`язано ОСОБА_5 звільнити квартиру АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 183,73 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 травня 2020 року в частині скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гембарської С. І. як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31448697 від 19 вересня 2016 року 11:23:29 права власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .- залишено без змін.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 травня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування запису державної реєстрації 18705703 про право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М. С. 25 січня 2017 року 18:22:54, скасування запису державної реєстрації 19018827 про право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О. Л. 15 лютого 2017 року 10:06:02, витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 , зобов`язання ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , зокрема у спосіб надання ключів від вхідних дверей квартири, визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язання ОСОБА_5  звільнити  квартиру   АДРЕСА_1 та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У квітні 2021 року ОСОБА_1  через представника ОСОБА_2  звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо задоволення вимог позивача і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пунктів третього  частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено місцезнаходження третьої особи.
Крім того, в порушення вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Разом з тим, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі. 
В касаційній скарзі заявлене клопотання про звільнення від сплати судового, яке обґрунтоване скрутним матеріальним становищем заявника та відсутністю у нього коштів для сплати судового збору за подачу касаційної скарги, оскільки віє є самотнім та єдиним джерелом його доходів є пенсія за віком. На підтвердження вказаних обставин заявником надано копію довідки про доходи № 3222 0120 9800 4216 із зазначенням сум отримання пенсії з січня 2020 року по грудень 2020 року.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у зв`язку з із цим обставини, зазначені вище, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, а тому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.
Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.
Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення у справі «Креуз проти Польщі», від 19 червня 2001 року).
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26 липня 2005 року).
Надана  заявником  довідка  про  доходи  із  зазначенням  сум отримання пенсії за  2020 рік, не є беззаперечними і достатніми доказами її скрутного майнового стану та не підтверджує з достовірністю тієї обставини, що він не може сплатити судовий збір, оскільки заявник не надав доказів про наявність чи відсутність інших доходів, рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними. Тому скаржнику необхідно надати належні докази, що можуть бути підставою для перевірки обставин, зазначених у клопотанні про звільнення від сплати судового збору (зокрема, довідку органу фіскальної служби про доходи за 2020 рік).
Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його оплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника щодо можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором) у цій справі дотримано.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.
Разом з цим, відмова у задоволенні клопотанні про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору не позбавляє можливості останнього звернутися до суду з клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, або зменшення його розміру чи звільнення від його сплати, надавши відповідні докази.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що  з  01  січня  2017  року   прожитковий   мінімум   для   працездатних  осіб  складає  1 600,00 грн.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що  з  01  січня  2018  року   прожитковий   мінімум   для   працездатних  осіб  складає  1 762,00 грн.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ураховуючи вищевикладене, судовий збір за подання касаційної скарги становить 8 068,80 грн ((640,00х3) + (704,80х3) х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 10 389,19 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) ? 37993783; банк отримувача ?Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача ?UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету ? 22030102; найменування податку, збору, платежу ?Судовий збір (Верховний Суд, 055).
На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
З урахуванням вищенаведеного касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Відмовити ОСОБА_1  у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу касаційної скарги.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 ,   на   постанову   Київського   апеляційного   суду   від   03 березня 2021 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
  
Суддя                                                                                                                              Є. В. Петров