Ухвала
 
10 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/7845/20
провадження № 61-7282ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, житлової комісії Державної прикордонної служби України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Зобов`язано житлову комісію Державної прикордонної служби України змінити дату зарахування на квартирний облік в списку осіб, яких зараховано на квартирний облік по Київському гарнізону, військовослужбовця запасу ОСОБА_1 , у складі сім`ї в кількості чотирьох осіб, що потребує поліпшення житлових умов на 27 червня 1995 року.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 
2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання змінити дату зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік скасовано та ухвалено нове судове рішення в цій частині про задоволення позову.
 
Зобов`язано Адміністрацію та житлову комісію Державної прикордонної служби України змінити дату зарахування на квартирний облік в Списку осіб, яких зараховано на квартирний облік по Київському гарнізону, військовослужбовця запасу ОСОБА_1 у складі сім`ї в кількості чотирьох осіб, що потребує поліпшення житлових умов, на 27 червня 1995 року.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року касаційну скаргу заявника залишено без руху, надано строк до 10 червня 2021 року для подання до Верховного Суду касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України. Роз`яснено заявнику положення пункту 1 частини першої та частину другу статті 389 ЦПК України щодо випадків касаційного оскарження судових рішень, а також положення частин першої та третьої статті 411 ЦПК України.
 
У червні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Адміністрації Державної прикордонної служби України у новій редакції, в якій заявник посилається на наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, а також, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастовчої практики у сфері реалізації житлових прав військовослужбовців і членів їх сімей. 
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування
 
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції. 
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Так, статтею 392 ЦПК України визначені чіткі вимоги щодо змісту касаційної скарги, зокрема особа, яка подає касаційну скаргу зобов`язана вказати підставу (підстави), на яких подається касаційна скарга, визначені статтею 389 ЦПК України, а саме: зазначити постанову (постанови) Верховного Суду, в якій (яких) викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був (були) врахований (враховані) в оскаржуваному судовому рішенні; зазначити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного (викладених) у постанові (постановах) Верховного Суду; вказати щодо питання застосування якої (яких) норм права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду; та/або вказати наявність підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.
 
Залишаючи без руху касаційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби УкраїниВерховний Суд роз`яснив заявнику положення частини другої статті 389 ЦПК України щодо випадків касаційного оскарження судових рішень, а також положення частини першої та третьої статті 411 ЦПК України.
 
У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на наявність підстав для відкриття касаційного провадження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України не вказав конкретний пункт (пункти), передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення підлягають касаційному оскарженню, що не є належним виконанням вимог процесуального закону щодо визначення підстав касаційного оскарження, та не дає підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права без належного обґрунтування наявності випадків касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
 
У силу вимог статті 400 ЦПК України Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.
 
Пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
 
Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду від 20 травня 2021 року, в якій, зокрема, роз`яснено положення статей 389, 392 ЦПК України, заявником не виконані, наявні підстави вважати касаційну скаргу неподаною та такою, що підлягає поверненню заявнику.
 
Відповідно до вимог частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню заявника із касаційною скаргою на судові рішення судів попередніх інстанцій, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення. 
 
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, житлової комісії Державної прикордонної служби України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                Г. І. Усик