Справа № 991/2162/21
Провадження 1-кп/991/11/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

19 квітня 2021 року                                                                        м. Київ
Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретар судового засідання ОСОБА_4 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора                         ОСОБА_5 
представника потерпілого Державного космічного агентства України ОСОБА_6 
представника потерпілого Служби зовнішньої розвідки ОСОБА_7 
обвинуваченого ОСОБА_8 , 
його захисника                  ОСОБА_9 
обвинуваченого ОСОБА_10 
його захисника ОСОБА_11 
обвинуваченого ОСОБА_12 
його захисника ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_13 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2016 року за № 52016000000000372 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рудний Кустанайської області, Республіки Казахстан, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України;
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ульяновка Кіровоградської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України;
ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Іноземцево Ставропольського краю, Російської Федерації, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України, ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 1 ст. 209 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
1. Зміст клопотання та узагальнені доводи сторін
Захисник ОСОБА_13 у судовому засіданні оголосив клопотання про повернення обвинувального акта, що надійшло до канцелярії Вищого антикорупційного суду 19.04.2021 р. та підписане обвинуваченим ОСОБА_12 .
При цьому захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору, мотивуючи це трьома основними доводами:
1) порушенням права на захист, у зв`язку із ненадання йому, захиснику ОСОБА_13 , можливості ознайомитись із матеріалами досудового розслідування;
2) ненаданням обвинуваченому ОСОБА_12 та його захиснику ОСОБА_13 копії обвинувального акта;
3) наявністю в одному обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_12 одночасно у вчиненні злочину та кримінального проступку (ч. 4 ст. 358 КК).
Захисник ОСОБА_13 також зазначив, що, оскільки обвинувальний акт йому та його підзахисному не вручався, вони не можуть висловитись щодо його відповідності вимогам ст. 291 КПК, просив повернути обвинувальний акт прокурору. 
Обвинувачені та інші захисники вирішення цього клопотання віднесли на розсуд суду.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що у вказаному кримінальному провадження на стадії досудового розслідування обмежувався строк на ознайомлення із матеріалами кримінального провадження сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_12 , захист якого здійснював адвокат ОСОБА_14 , стороною обвинувачення було здійснено спробу безпосереднього вручення обвинувального акта обвинуваченому та його захиснику, а також направлено обвинувальний акт обвинуваченому та його захиснику поштою (підтвердження одержання поштою наразі немає), однак, обвинувачений відмовився від їх одержання та відмовився письмово засвідчити свою відмову в їх одержанні, вказане підтверджується відеозаписом, який наявний у матеріалах кримінального провадження. На думку прокурора, стороною обвинувачення було здійснено всі необхідні дії щодо вручення обвинуваченому ОСОБА_12 та його захиснику ОСОБА_13 обвинувального акта, тобто сторона обвинувачення виконала свій процесуальний обов`язок щодо їх вручення, однак, останні свідомо не отримали його, а тому відсутні підстави щодо повернення обвинувального акта. Також прокурор у судовому засіданні повідомив про готовність надати стороні захисту обвинуваченого ОСОБА_12 копію обвинувального акта з відповідними додатками. Щодо поєднання в обвинувальному акті обвинувачення у вчиненні злочину та кримінального проступку, прокурор стверджував, що вчинення ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч. 5, ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України було забезпечено завдяки, у т.ч. вчиненням останнім кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, вони перебувають в нерозривному взаємозв`язку. А тому окремо розслідуватись та розглядатись не можуть. Разом із тим, прокурор вказав, що, на момент початку підготовчого засідання, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України вже минув.
Представники потерпілих проти задоволення клопотання заперечували.
2. Оцінка та висновки суду
2.1. Щодо порушення права на захист
Перевіряючи доводи захисника ОСОБА_13 щодо ненадання йому можливості ознайомитися із матеріалами досудового розслідування, суд дослідив надану захисником ухвалу слідчого судді ВАКС від 19.01.2021 р. у справі № 991/273/1 (т. 1, а.с. 135-138), згідно з якою 16.04.2020 р. прокурором прийнято рішення про закінчення досудового слідства та надано детективу доручення щодо повідомлення сторони захисту про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження; відповідне повідомлення обвинуваченого ОСОБА_12 здійснено 17.04.2020 р., а його захисника ОСОБА_14 21.04.2020 р. Слідчий суддя, на час постановлення ухвали, встановив, що зазначений захисник зволікав із ознайомленням із матеріалами. Внаслідок цього, слідчий суддя, з урахуванням специфіки ознайомлення з таємною документацією, яка наявна в матеріалах досудового розслідування, встановив строк ознайомлення із матеріалами досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_12 та його захиснику ОСОБА_14 до 20.03.2021 р. 
Судом також досліджено копію клопотання захисника ОСОБА_14 від 11.03.2021 р. про продовження (встановлення нового) строку слідчому судді ВАКС на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (т. 1, а.с. 139-141) та постановлену за його результатами ухвалу слідчого судді ВАКС від 17.03.2021, якою в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено (т. 1, а.с. 142-144). 
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 повідомив, що він відмовився від захисника ОСОБА_14 , та наразі його інтереси захищає єдиний захисник ОСОБА_13 . 
Також судом досліджено надану захисником ОСОБА_13 копію технічного запису судового засідання слідчого судді ВАКС 16.03.2021 р. (т. 1, а.с. 166) за участі, зокрема, захисника ОСОБА_13 та детектива НАБУ ОСОБА_15 , що, на думку сторони захисту, свідчить про те, що, станом на цю дату, сторона обвинувачення знала про те, що захист обвинуваченого ОСОБА_16 здійснює захисник ОСОБА_13 . Суд погоджується в цьому зі стороною захисту.
Захисник ОСОБА_13 зазначав, що відмова від захисника ОСОБА_14 пояснювалася неможливістю ознайомлення останнього із матеріалами досудового розслідування у зв`язку з хворобою. Як випливає з клопотання та доданих до нього матеріалів, захисник ОСОБА_14 09.03.2021 р. отримав підтвердження про інфікування коронавірусом SARS-CoV-2.
Суд ураховує, що контроль за дотриманням прав та свобод особи під час досудового розслідування здійснено слідчим суддею, яким стороні захисту обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_14 установлено строк на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, у зв`язку зі зволіканням із ознайомленням із такими матеріалами. Відмова обвинуваченим від захисника ОСОБА_14 за 3 дні до завершення такого строку не є підставою для переривання або поновлення такого строку. Ураховуючи, що із часу повідомлення про завершення досудового розслідування 17.04.2020 р. до часу початку захворювання захисника ОСОБА_14 09.03.2021 р. і подальшої відмови від захисника ОСОБА_14 17.03.2021 р. сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_12 мала достатньо часу (понад 10 місяців) для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, суд уважає, що право обвинуваченого на захист, у частині права на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, не було порушено.
Водночас, суд ураховує зміну захисника обвинуваченого ОСОБА_12 та зазначає, що його право на захист і в подальшому має бути реальним, а не номінальним. Незважаючи на те, що закон не вимагає повторного виконання вимог ст. 290 КПК у разі зміни захисника, на сьогодні захисником обвинуваченого ОСОБА_12 є адвокат ОСОБА_13 , якому має бути надано час і можливості для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, які на сьогодні перебувають у прокурора. Однак, необхідність надання часу і можливостей не є встановленою законом підставою для повернення обвинувального акта прокурору. 
2.2. Щодо ненадання копій обвинувального акта
Судом за клопотанням прокурора досліджено відеозапис (т. 1, а.с. 98), що є додатком до розписки (т. 1, а.с. 97). Відповідно до вказаного відеозапису 22.03.2021 р. у приміщенні Вищого антикорупційного суду детективом НАБУ ОСОБА_15 обвинуваченому ОСОБА_12 у присутності його захисника ОСОБА_13 було надано копію обвинувального акта, а саме детектив поклав відповідні копії обвинувального акта та додатків до нього на письмовий стіл безпосередньо перед підозрюваним (на той час) ОСОБА_12 . При цьому, детектив показав своє службове посвідчення підозрюваному; підозрюваний мовчав, а захисник повідомив детектива про необхідність їх виклику повісткою для вручення обвинувального акта. При цьому захисник здійснював відеозапис вручення копії обвинувального акта на власний мобільний телефон (відповідний відеозапис, долучений до клопотання, і також за клопотанням захисника був досліджений у судовому засіданні). Відповідно до відмітки, що зроблена детективами НАБУ ОСОБА_15 та ОСОБА_17 на розписці (т. 1, а.с. 97), обвинувачений ОСОБА_12 відмовився від отримання копій обвинувального акта та додатків, а також відмовився письмово засвідчити свою відмову від їх отримання.
У ст. 293 КПК передбачено обов`язок прокурора надати копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику, передбачаючи, водночас, що таке надання здійснюється під розписку. Відповідне, на думку суду, свідчить про обов`язок сторони захисту надати стороні обвинувачення таку розписку. 
Відмова сторони захисту від одержання копії обвинувального акта під час її вручення та ненадання відповідної розписки, на думку суду, не свідчить про порушення прокурором права обвинуваченого на захист, оскільки обвинувачений та його захисник розуміли, що їм надається саме копія обвинувального акта з відповідними матеріалами, однак, обрали відповідну позицію щодо відмови в їх отриманні. 
Із відеозапису, що є додатком до згаданої розписки, та відмітки детективів на цій розписці, з урахуванням наведених вище обставин, суд робить висновок про те, що копія обвинувального акта із необхідними додатками була вручена підозрюваному ОСОБА_12 та його захиснику ОСОБА_13 22.03.2021 р. детективом НАБУ ОСОБА_15 , а тому сторона обвинувачення виконала свій процесуальний обов`язок, передбачений у ст. 293 КПК. 
Суд також зазначає, що сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_12 має право і можливість ознайомитися з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, зокрема, в суді або в прокурора, одержати, за необхідності, додаткові копії таких документів для того, щоб мати достатні час та можливості для ефективної підготовки до захисту. Також сторона захисту має право в установленому законодавством порядку звернутися за наданням допуску та доступу до таємних матеріалів у цій справі, які на сьогодні перебувають у сторони обвинувачення.
За таких умов, підстав для повернення обвинувального акта прокурору із мотивів ненадання обвинуваченому та його захиснику його копії суд не вбачає.
2.3. Щодо поєднання в обвинувальному акті злочину і кримінального проступку.
Вирішуючи вказане питання суд виходить із такого.
Так, 01.07.2020 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 р., яким було запроваджено інститут кримінальних проступків.
Відповідно до положень ст. 12 Кримінального кодексу України, у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 р., кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини (ч. 1 ст. 12 КК України). Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 2 ст. 12 КК України).
Згідно з обвинувальним актом (т. 1, а.с. 23-24), ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.
Санкція за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. Отже, відповідно до положень ст. 12 КК України, діяння, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.
Згідно із ч. 2 ст. 217 КПК, у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 р., не можуть бути об`єднані в одне провадження матеріали досудових розслідувань щодо кримінального проступку та щодо злочину, крім випадків, коли це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду. У таких випадках розслідування злочину та кримінального проступку здійснюється за правилами досудового слідства. Положення глави 25 цього Кодексу в такому разі не застосовуються.
Суд зауважує, що, як випливає зі змісту обвинувального акта (т. 1, а.с. 1-25), злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК України, участь у вчиненні якого також інкримінується обвинуваченому ОСОБА_12 , був учинений, за версією сторони обвинувачення, саме завдяки використанню останнім завідомо підробленого документа.
На думку прокурора, виділення вказаних матеріалів щодо вчинення кримінального проступку в окреме провадження на стадії досудового розслідування могло негативно вплинути на повноту досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні та його подальшого судового розгляду. Оскільки на час набрання чинності згаданим Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 р. обвинувальний акт ще не був переданий до суду, суд уважає, що питання про те, чи могло виділення матеріалів негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду, належить до дискреції прокурора. Таким чином, порушення вимог КПК у зв`язку з поєднанням в одному обвинувальному акті обвинувачення одночасно за вчинення злочину та кримінального проступку відсутні, а тому у поверненні обвинувального акта ні цій підставі належить відмовити.
Керуючись статтями 27, 291, 314, 315 КПК України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 про повернення обвинувального акта прокурору – відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3