УХВАЛА
24 червня 2021 року 
м. Київ
справа № 727/8528/16-а
адміністративне провадження № К/9901/21583/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Тацій  Л.В.,  перевіривши касаційну скаргу Чернівецької міської ради на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19  квітня 2021  року по справі №  727/8528/16 за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про визнання частково незаконним пункту Порядку розгляду звернень учасників АТО, щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м. Чернівцях та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати незаконним п.  2 Порядку розгляду звернень учасників антитерористичної операції щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.  Чернівцях, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VI скликання від 30 квітня 2015 року №  1602, в тій його частині, в якій вказано, що тільки зареєстровані в м.  Чернівці громадяни, які  брали  участь в антитерористичній операції, можуть братись на окремий облік індивідуальних забудовників;
- зобов`язати Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 липня 2016 року щодо взяття його на облік, як учасника антитерористичної операції, для отримання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в м.  Чернівці.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27  січня 2021  року у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19  квітня 2021  року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
Ухвалою Верховного Суду від 27  травня 2021  року касаційну скаргу Чернівецької міської ради на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 у справі №727/8528/16-а повернуто заявнику, у зв`язку з тим, що у касаційній скарзі не були викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Позивач не погоджуючись із судовим рішенням, ухваленим судом апеляційної інстанції у вказаній справі, 10  червня 2021  року повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування в оскаржуваному судовому рішенні норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у випадку відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не викладені належним чином передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Так, скаржником у касаційній скарзі не зазначено, яку саме норму права судом апеляційної інстанції було застосовано неправильно, а також не обґрунтовано, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
При цьому, касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить цитування постанов Верховного Суду з посиланням на фактичні обставини справи, цитати нормативних актів, зокрема, пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, із вказівкою на те, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Варто зазначити, що відповідно до статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Чернівецької міської ради на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19  квітня 2021  року по справі №  727/8528/16 за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради про визнання частково незаконним пункту Порядку розгляду звернень учасників АТО, щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.  Чернівцях та зобов`язання вчинити певні дії, -  повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Л.В. Тацій