ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 р.	Справа № 520/183/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 19.02.21 по справі № 520/183/21 за позовом ОСОБА_1 до           Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 07.12.2020 №63011500017140, на підставі підпункту 5 пункту 63 Постанови КМУ №322 від 25.04.2018 про скасування посвідки № НОМЕР_1 від 20.12.2018, виданої ОСОБА_3 ; стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.         
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним отримана посвідка на тимчасове проживання на території України строком дії до 01.08.2021. На даний час позивач є  студентом 4 курсу денної форми навчання Луганського національного аграрного університету економічного факультету за спеціальністю 072 «Фінінси, банківська справа та страхування». 10.12.2020 у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області йому вручено рішення від 07.12.2020 №63011500017140, на підставі підпункту 5 пункту 63 Постанови КМУ № 322 від 25.04.2018 про скасування вищевказаної посвідки. Позивач зазначає, що йому  не відомі будь-які відомості та підстави прийняття рішення про скасування його посвідки про тимчасове проживання, так як ним не скоювались дії, які можливо було б віднести до таких, що б слугували підставою для прийняття такого рішення. Позивач зазначив також, що йому не відомі які конкретні підстави слугували для скасування посвідки, оскільки про такі у спірному рішенні не зазначено, можливості надати будь-які пояснення у позивача не було.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021  було відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021  та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що не знав та не був ознайомлений із рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київської області  про притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому вважає, що  рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 07.12.2020 №63011500017140 на підставі підпункту 5 пункту 63 Постанови КМУ № 322 від 25.04.2018 про скасування посвідки № НОМЕР_1 від 20.12.2018, виданої ОСОБА_3 є неправомірним та підлягає скасуванню. 
Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Колегія судів відмовила в задоволенні клопотання позивача та представника відповідача про відкладення розгляду справи. 
Частинами першою та другою статті 313 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції повинен відкласти розгляд справи у випадку неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або ж у зв`язку клопотанням учасника справи про відкладення розгляду справи, якщо суд визнав повідомлені ним причини неявки поважними.
Отже, суд апеляційної інстанції не має імперативного обов`язку відкласти розгляд справи з підстав того, що учасником справи заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, якщо суд визнав повідомлені ним причини неявки неповажними.
В матеріалах справи достатньо доказів для проведення апеляційного розгляду справи, в той час як представники сторін в судове засідання прибули та надали пояснення по суті розгляду справи. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотань про відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рішенням ГУДМС України в Харківській області від 20.12.2018 був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 стоком дії 01.08.2021.
10.12.2020 у Головному управлінні Державної міграційної служби України в Харківській області позивачу було  вручено рішення від 07.12.2020 № 263011500017140, на підставі підпункту 5 пункту 63 Постанови КМУ № 322 від 25.04.2018 про скасування вищевказаної посвідки.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої виходив з того, що рішення відповідача від 07.12.2020 №6301150001714 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 від 20.12.2018 року, виданої ОСОБА_3 - прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Правовідносини між позивачем та міграційними органами України на момент звернення позивача за отриманням дозволу на імміграцію та надання компетентним органом такого дозволу з видачею посвідки на проживання в Україні регулювалися Законом України "Про правовий статус іноземців" № 3929-ХІІ від 04.12.1994, а також Законом України "Про імміграцію" № 2491-ІІІ від 07.06.2001.
Стаття 1 Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі Закон № 3773-VI) встановлює, що іноземець це - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав, а посвідка на постійне проживання це - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про імміграцію" імміграція це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. 
Згідно статті 2 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.
Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.
Підстави для скасування посвідки визначені постановою КМУ №322 від 25.04.2018 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» (надалі - Порядок №322).
Пунктом 1 Порядку №322 передбачено, що посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Пунктом 63 Порядку №322 передбачені випадки скасування посвідки територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, а саме п.п. 5 визначено, що коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну.
Пунктом 64 Порядку №322 передбачено, що рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.
Згідно з п.65 Порядку №322 копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.
Відповідно до пункту 77 Порядку № 322 рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.
Згідно п. 68 Порядку №322, іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадку, визначеного підпунктом 6 пункту 63 цього Порядку).
Приймаючи оскаржуване рішення від 07.12.2020 про скасування посвідки  громадянину Туркменістану ОСОБА_3 на тимчасове проживання, відповідач керувався підпунктом 5 пункту 63 Постанови КМУ № 322 від 25.04.2018, а саме в зв`язку з рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 05.05.2020 № 649 про заборону в`їзду в Україну громадянину Туркменістану ОСОБА_3 .
Так, судом першої інстанції було встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.12.2018 року був документований посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , терміном дії до 01.08.2021 року у зв`язку з навчанням у Луганському національному аграрному університеті.
09.08.2019 співробітниками Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області було виявлено громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , яким було порушено правила перебування іноземців на території України.
Відносно позивача були складені матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.08.2019 року у вигляді штрафу 5100 гривень.
Після несплати позивачем зазначеного штрафу протягом 15 календарних днів, до державної виконавчої служби було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження.
Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення від 05.05.2020 року  № 649 про заборону в`їзду в Україну громадянину Туркменістану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
01.12.2020 року на адресу Головного управління ДМС України в Харківській області надійшло повідомлення від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області 01.12.2020 року про прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Туркменистану ОСОБА_3 .
Колегія судів зазначає, що підпункт 5 пункту 63 Постанови КМУ № 322 імперативно встановлює обов`язок органу ДМС, що видав посвідку , відносно скасування цього документу, в зв`язку з прийняттям рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Туркменистану ОСОБА_3 . 
Посилання апелянта про те, що він не був обізнаний про накладення на нього штрафу не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки жодним чином не спростовують дій та рішень відповідача, позивачем не було наведено будь-якої норми чи будь якого доводу щодо порушення відповідачем його прав, а судом  апеляційної інстанції не встановлено. 
Колегія судів вказує на те, що позивач не був позбавлений права на оскарження рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності  та рішення про заборону в`їзду в Україну.
Позивач не скористався своїм правом на адміністративне чи судове оскарження вищевказаних рішень, тобто рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Туркменистану ОСОБА_3 на даний час є чинним. 
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване по справі рішення від 07.12.2020 №63011500017140 прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, відтак відсутні підстави для його скасування.
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року по справі № 520/183/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено  07.06.2021 року