ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2021 року м. Херсон
єдиний унікальний номер справи: 661/2657/19
номер провадження 22-ц/819/667/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Базіль Л.В.
суддів: Бездрабко В.О.
                Приходько Л.А.
секретар Дундич А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Краснової Ірини Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_1 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Матвєєвої Н.В. зі складенням повного тексту рішення 24.12.2020 року в цивільній справі №661/2657/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

       У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування заявлених вимог послався на те, що перебував у шлюбі із відповідачкою з 15.12.1990 року, який розірваний на підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 16.05.2017 року. Під час шлюбу на спільні кошти подружжям набуте нерухоме майно у АДРЕСА_1 - 95/1000 частин громадсько-торгівельного центру.
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року вищезазначене нерухоме майно було визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та визнано за кожним із подружжя по 95/2000 частин зазначеного приміщення. 12.02.2019 року він зареєстрував за собою право власності на 95/2000 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Посилаючись на те, що відповідачка зазначене нежитлове приміщення використовує на свій розсуд, а саме здає в оренду третім особам та отримує дохід від оренди, позивач просив суд з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.05.2020 року стягнути з ОСОБА_2 на свою користь Ѕ частину отриманого відповідачкою доходу в сумі 539163,35 грн, 3% річних в розмірі 22866,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 77377,10 грн.
       Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, як частину доходу від використання майна – 95/2000 частин нежитлового приміщення, громадсько - торгівельного центру, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , в сумі 
206 234,16 грн., судовий збір в сумі 2062,34 грн. В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі адвокат Краснова І.В., яка діє від імені ОСОБА_1 просить рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.12.2020 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, як частини доходу від використання майна та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, стягнути з відповідачки на його користь грошові кошти в сумі 539163,35 грн. 
В решті рішення суду залишити без змін. Здійснити розподіл судових витрат.
Помилковим вважає висновок суду про понесені відповідачкою витрати на утримання спільного майна в сумі 665857,75 грн, оскільки суд не встановив чи є такі витрати необхідними, розумними, обґрунтованими та реальними, чи пов`язані вони з передачею спільного майна в оренду третім особам, а не із здійсненням відповідачкою індивідуальної підприємницької діяльності, не дослідив, чи є належними та допустимими докази, надані відповідачкою в обґрунтування своїх заперечень.
На думку адвоката, суд першої інстанції не врахував відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження факту погодження з позивачем витрат, та не встановив, які саме витрати позивача на збереження спільного майна були необхідними, розумними та обґрунтованими. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Беженар Є.О. надіслала на адресу суду письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Краснова І.В. подала до суду додаткові пояснення до апеляційної скарги в яких вказала, що витрати пов`язані зі сплатою заробітної плати прибиральниць, винагороди за цивільно-правовими договорами не підтверджені доказами, відповідачем не надано доказів того, що витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, були понесені ОСОБА_2 саме з метою утримання та поліпшення спільного майна. 
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Краснова І.В. доводи апеляційної скарги підтримала з підстав в ній викладених, просила скаргу задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Беженар Є.О. в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вказавши на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка від здачі в оренду спільної часткової з позивачем власності – 95/1000 частин громадсько-торгівельного центру за період часу з 01.01.2018 рік по 01.06.2019 рік отримала чистий прибуток в сумі 
412468,32 грн., з якого Ѕ частина належить позивачу, як співвласнику 95/2000 частин цього майна.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є вмотивованими, обґрунтованими та базуються на вимогах закону.
На думку колегії суддів, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.  
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 15.12.1990 року, який розірвано на підставі рішення суду від 16.05.2017 року (т.1 а.с. 9).
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року серед іншого визнано спільною сумісною власністю
 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 майно, що придбане в період шлюбу, а саме – 95/1000 частин нежилого приміщення громадського-торгівельного центру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за кожним із сторін по 95/2000 частин вказаного нежитлового приміщення, рішення набрало чинності 26.03.2019 року(а.с.10-37)
Виділ часток із вказаного майна не проводився.
09.04.2019 року ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на 95/2000 частин нежилого приміщення громадсько-торгівельного центру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.41).
Предметом апеляційного перегляду є рішення суду в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_2 Ѕ частини доходу, отриманого від надання в оренду 95/1000 частин нежилого приміщення громадського-торгівельного центру, що перебуває у спільній частковій власності з ОСОБА_1 .
Як убачається з інформації, наданої начальником Новокаховської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області Г.М.Серебрянською від 07.02.2018 року за № 327/10/21-02-17-01, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 з 01.01.2016 року перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 3 групи. (т.1 а.с. 38).
У ході розгляду справи сторони визнали той факт, що ОСОБА_2 як фізична – особа підприємець у період з 01.01.2018 рік по 01.06.2019 рік надавала вищезазначене майно в оренду третім особам та отримала від цього дохід в сумі 1078326,07 грн.
Крім того, сторони не заперечували, що утримання майна в період з 01.01.2018 рік по 01.06.2019 рік відповідачка здійснювала самостійно, а позивач не висловлював будь-яких заперечень щодо її дій, спрямованих на утримання цього майна. 
З наявних у справі письмових доказів ( звіту про дебетові і кредитні операції по рахунку підприємця ОСОБА_2 ) вбачається, що відповідачка за період з 01.01.2018 року по 01.06.2019 рік здійснювала оплату податків та обов`язкових внесків до Державного бюджету на загальну суму 93335, 87 грн.;
як замовник послуг з надання консультацій та роз`яснень податкового законодавства, подання бухгалтерської звітності за ФОП ОСОБА_2 про доходи отримані від здачі в оренду приміщень громадсько-торгівельного центру здійснювала розрахунки за надані послуги з ОСОБА_3 на загальну суму 85000,00 грн., що підтверджується цивільно-правовими договорами та актами наданих послуг;
як замовник будівельних робіт в приміщенні громадсько-торгівельного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 здійснювала розрахунки за виконану роботу в період з жовтня 2018 року по травень 2019 рік на загальну суму 60294,00 грн. з виконавцем ОСОБА_4 , що підтверджується цивільно-правовими договорами та актами прийому наданих послуг.
Крім того, у період з 01.01.2018 року по 01.06.2019 рік ОСОБА_2 була здійснена оплата різного виду послуг наданих за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 427227,88 грн,. що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи (звіт про дебетові і кредитні операції по рахунку підприємця ОСОБА_2 , видаткові накладні, товарні чеки, рахунки-фактури).
Отже, загальні витрати на утримання майна, що є у спільній частковій власності сторін за період з 01.01.2018 року по 01.06.2019 рік склали 665857,75 гривень, які відповідач використала із отриманого доходу від надання майна в оренду, що склав 1078326,07 грн.
Доказів на спростування зазначених обставин матеріали справи не містять.
У ході апеляційного розгляду справи заперечуючи проти суми видатків, понесених ОСОБА_2 , позивач з використанням належних та допустимих доказів не довів ту обставину, що понесені відповідачкою витрати, були використані нею не за цільовим призначенням, тобто не з метою утримання (обслуговування) спільного приміщення.
       Суд першої інстанції при вирішені спору з достатньою повнотою врахував викладені фактичні обставини справи, а також той факт, що відповідач використовує майно, що є спільною частковою власністю сторін у своїй підприємницькій діяльності та несе самостійний тягар по його утриманню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дохід ОСОБА_2 , отриманий нею від використання вищезаначеного майна підлягає розподілу між сторонами лише після визначення чистого прибутку ОСОБА_2 , який за період з 01.01.2018 року по 01.06.2019 рік становить 412468,32 грн, Ѕ частина вказаного доходу в сумі 206234,16 грн. підставно стягнута судом на користь позивача.
Судом підставно зазначено, що співвласники майна не лише мають право на отримання прибутку отриманого від належного їм майна, а й мають солідарні обов`язки щодо утримання та обслуговування цього майна.
Відповідно до ч.1 ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами.
Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не висловлював своїх заперечень під час здійснення відповідачкою відповідних дій спрямованих на утримання та поліпшення майна, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необхідності здійснених відповідачкою витрат на утримання спільного майна.
       Неприйнятними є доводи апеляційної скарги щодо неправильності ведення ОСОБА_2 фінансових документів, оскільки справляння податків та здача відповідних звітностей до контролюючих органів не є предметом розгляду в рамках цієї справи.
       Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Спростовуючи заявлену позивачем суму до стягнення в розмірі 539163,35 гривень, відповідачкою ОСОБА_2 були надані суду письмові докази на підтвердження здійснених нею видатків в сумі 665857,75 грн та розрахунок отриманого чистого прибутку в розмірі 412468,32 грн, тоді як позивачем на підтвердження своїх вимог будь-яких доказів не надано.
       Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків суду по суті спору, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Повний текст постанови складений 04.06.2021 р.
           Керуючись ст.ст. 367,374,375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу адвоката Краснової Ірини Володимирівни, яка діє від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 грудня 2020 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом 30 днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                               Л.В.Базіль

Судді:      В.О.Бездрабко

        Л.А.Приходько