ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       12 квітня 2021 року                м. Чернівці                Справа № 716/17/20

       Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого Лисака І.Н.,
       суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,
секретар: Герман Я.І.,
позивач: ОСОБА_1 , 
відповідач: акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз»,
при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1  на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Пухарєвої О.В., дата складання повного тексту рішення невідома, -
В С Т А Н О В И В:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (далі по тексту АТ «ОГС «Чернівцгаз») про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову посилався на те, що є споживачем послуг з газопостачання згідно договору №6516 від 02.03.1998 року, які надаються відповідачем до належного йому житлового будинку по АДРЕСА_1 . Облік спожитого природного газу здійснювався лічильником марки Лис-1 G2.5/4 заводський номер НОМЕР_1 .
12.09.2018 року працівниками ПАТ «Чернівцігаз» по місцю проживання позивача проведено демонтаж газового лічильника, який 14.09.2018 року повернуто останньому з вказівкою, що лічильник не придатний для подальшої експлуатації. 
Маючи сумніви у законному проведенні такої повірки, позивач самостійно звернувся до ДП «Івано-Франківського науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» для проведення повірки лічильника та 02.11.2018 року отримав Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №094П-12/18, яким встановлено, що ЗВТ відповідає вимогам, що свідчить про придатність до експлуатації.
09.11.2018 року позивач звернувся із заявою до начальника Кіцманського відділення ПАТ «Чернівцігаз» з проханням встановити лічильник, який пройшов 
Провадження №22-ц/822/411/21                 
планову повірку відповідно до Свідоцтва №094П-12/18. Також із письмовою заявою звернувся до Регулятора - Сектора Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Чернівецькій області.
28.11.2018 року позивачем отримано відповідь від ПАТ «Чернівцігаз», у якій було відмовлено у встановленні газового лічильника Лис-1 G2.5/4, заводський номер НОМЕР_1 , який пройшов повірку та визначений придатним до експлуатації.
Відповідно до розгляду звернення позивача щодо правомірності відмови ПАТ «Чернівцігаз» у встановлені газового лічильника Сектор НКРЕКП у Чернівецькій області дійшов висновку та зобов`язав відповідача терміново до 05.12.2018 року встановити позивачу лічильник, так як 12.11.2018 сплинув двомісячний термін з дня його демонтажу, що є порушенням вимог положень п.п.2 п.5 гл.8 розділу X Кодексу ГРМ.
ПАТ «Чернівцігаз» у відповіді від 25.11.2018 року №Сhr-11-Лв-3915-1118 на адресу Сектору зазначило, що прийнято рішення про встановлення у помешканні заявника газового лічильника за кошти Оператора ГРМ.
У зв`язку із наведеним 03.12.2018 року позивач повторно звернувся із письмовою заявою до керівника Кіцманського ПАТ «Чернівцігаз», в якому ще раз наголосив, що лічильник ЛИС-1 G2.5/4 пройшов чергову повірку з посиланням на відповідь сектору НКРЕКП від 29.11.2018 року №56-20/369 щодо зобов`язання встановлення саме цього лічильника.
В подальшому, після складання Актів про порушення від 05.12.2018 року, а саме про відмову в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представники оператора ГРМ не здійснили монтаж лічильника газу, позивач отримав повідомлення від 11.12.2018 року про припинення розподілу природного газу.
Позивач посилаючись на неправомірні дії щодо припинення газопостачання та відмову відповідача від встановлення лічильника газу Лис-102.5/4 №003067, з урахуванням доповнення позовних вимог просив суд:
- визнати незаконними та скасувати акти порушення від 05.12.2018 року;
- визнати дії АТ «ОГС «Чернівцігаз» по відключенню від газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 незаконними; 
- скасувати наряд на відключення від газопостачання №216 від 18.12.2018 року;
- зобов`язати ПАТ «ОГС «Чернівцігаз» відновити стан, який існував до порушення його права, відновивши газопостачання в будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , встановивши газовий лічильник Лис-1 G2.5/4 №003067, який пройшов повірку відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 -12/18 від 02.11.2018;
- стягнути із відповідача на його користь судові витрати.
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача.
Наводить обставини, викладені в позовній заяві та вказує, що 02.11.2018 року позивач отримав Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №094П-12/18, яке чинне до 02.11.2026 року, що останній відповідає вимогам, а тому у відповідності до п.п.2 п.5 гл.8 р.10 КГС оператор ГРМ зобов`язаний встановити лічильник газу на протязі двох місяців з дати його зняття. Крім того, представником відповідача не доведено та не підтверджено жодними доказами, що лічильник не придатний до експлуатації.
Крім того, зазначає, що акти, які складені представниками АТ «ОГС «Чернівцігаз» 05.12.2018 року, є незаконними та підлягають скасуванню через відсутність споживача, який, в свою чергу, завчасно попередив представників ПАТ «Чернівцігаз» про неможливість бути присутнім 05.12.2018 року.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ОГС «Чернівцігаз» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Вказує, що суд зробив абсолютно правомірний висновок про те, що порушення побутовим споживачем встановленого для нього законодавством імперативного обов`язку погодитись на встановлення лічильника газу за кошти Оператора ГРМ тягне за собою прямо передбачені законодавством правові наслідки для побутового споживача у вигляді припинення розподілу природного газу.
Крім того, припинення газопостачання відповідачем було здійснено позивачу у зв`язку з відмовою останнього від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти відповідача у встановленому законодавством порядку, що було правомірною підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог судом першої інстанції.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймають участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом встановлено, що з пояснень сторін, показань свідків та письмових доказів вбачається, що припинення газопостачання позивачу було здійснено відповідачем у зв`язку з відмовою споживача ОСОБА_1 від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку, передбаченому главою 7 розділу VI Кодексу ГРМ на підставі п.п.4 п.1 гл.7 розд.VI.
З урахуванням викладеного суд не вбачає підстав для визнання дій відповідача по відключенню від газопостачання будинку позивача незаконними.
Оскільки судом не встановлено неправомірних дій відповідача, які порушили права позивача і були б підставами для відновлення стану позивача шляхом підключення газопостачання з встановленням газового лічильника ЛИС-1 G2,5/4 заводський номер 003067, а інші позовні вимоги є похідними, суд не вбачає також підстав для їх задоволення.
Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 
у зв`язку із закінченням строку міжповірочної експлуатації лічильника газу ЛИС-1 G2,5/4 Заставнівською дільницею Кіцманського відділення ПАТ «Чернівцігаз» позивача було попередньо повідомлено про те, що зазначений лічильник підлягає плановій повірці згідно Кодексу ГРМ з проханням допустити працівників «Чернівцігаз» для демонтажу ЗВТ (а.с.16)
12.09.2018 року в будинку позивача працівниками відповідача було проведено демонтаж на чергову повірку встановленого у позивача лічильника газу ЛИС-1 G2,5/4 заводський номер 003067, про що складено акт про демонтаж ЗВТ від 12.09.2018 року, а лічильник було поміщено в пакет та опломбовано пломбою «Чернівцігаз» №706178, про що зазначено в акті про демонтаж ЗВТ (а.с.17).
Згідно довідки №52 П-12/68 від 14.09.2018 року лічильник газу ЛИС-1 G 2,5/4 заводський номер 003067 був визнаний непридатним до подальшого застосування в зв`язку з невідповідністю його вимогам Р50 07198, лічильник не функціонує (а.с.46). 
Згідно листа ДП «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» №14-01/256 від 03.03.2020 року вбачається, що лічильник газу ЛИС-1 G2,5/4 заводський номер 003067 проходив повірку у 2018 році, про що свідчить запис №052 в «Журналі реєстрації свідоцтв про повірку ЗВТ, Установка «Темпо». Під час проведення операцій повірки було встановлено, що даний лічильник не функціонує та визнаний непридатним до застосування (а.с.65-67).
Із свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого ДП «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» №094П-12/18 від 02.11.2018 року, вбачається, що лічильник газу ЛИС-1 G2,5/4 заводський номер НОМЕР_1 відповідає вимогам Р-50-071 з діапазоном вимірювань 0,04-6 м3/год, зазначене свідоцтво чинне до 02.11.2026 року (а.с.18).
08.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до КВ ПАТ «Чернівцігаз» з проханням встановити йому лічильник після планової повірки, на яку отримав відповідь про те, що ПАТ «Чернівцігаз» прийнято рішення про встановлення в помешканні споживача газового лічильника за кошти ПАТ «Чернівцігаз», а також попереджено про можливе відключення від газопостачання (а.с.19-20). 
29.11.2018 року Сектором НКРЕКП у Чернівецькій області направлено лист №56-20/369 на ім`я ОСОБА_1 та ПАТ «Чернівцігаз», яким було повідомлено, що ПАТ «Чернівцігаз» необхідно терміново до 05.12.2018 року встановити заявнику лічильник, так як 12.11.2018 року сплинув двомісячний термін з дня його демонтажу, відповідно має місце порушення вимог положень п.п.2 п.5 г.8 розділу Х Кодексу ГРМ (а.с.21).
03.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до КВ ПАТ «Чернівцігаз», де просив надати йому пояснення з приводу встановлення іншого лічильника, встановити спірний лічильник, та орієнтовно повідомив про дату можливого встановлення такого в період з 03.12.2018 року по 05.12.2018 року з проханням уточнити дату в телефонному режимі (а.с.22). 
05.12.2018 року представниками КВ ПАТ «Чернівцігаз» було складено два акти про порушення, в яких зазначено: 1) відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив монтаж лічильника газу (ЗВТ) після проведення періодичної повірки; 2) відмова в доступі до об`єкта споживача, оплата розраховується за нормами споживання, внаслідок чого оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу (а.с.23-24).
Обидва акти підписані споживачем 06.12.2018 року з наданням пояснень та заперечень із зазначенням того, що 04.12.2018 року ним в телефонному режимі було повідомлено старшого майстра та майстра Заставнівської дільниці ПАТ «Чернівцігаз» про його відсутність по місцю проживання 05.12.2018 року через проведення наради в м. Чернівці, що також підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.61). 
В подальшому, 11.12.2018 року РГК «Чернівцігаз» повідомило ОСОБА_1 про припинення розподілу природного газу з 18.12.2018 року, яке було виконано на підставі наряду №216 від 18.12.2018 року (а.с.17, 25).
У ч.1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з положеннями ч.1 ст.18 ЗУ «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання.
Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб`єктами ринку природного газу визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року.
Згідно значень, визначених в КГС, лічильник газу – засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку.
Повірка лічильника газу – встановлення придатності до застосування лічильника газу на підставі результатів контролю його метрологічних характеристик, що здійснюється в установленому законодавством порядку.
Параметризація ЗВТ – установленні заводом-виробником значення програмування лічильника газу або обчислювача чи коректора об`єму газу, а також введені в нього під час експлуатації їх власником чи Оператором ГРМ відповідні параметри (у тому числі фізико-хімічні показники природного газу), які забезпечують належне вимірювання об`єму природного газу комерційним ВОГ згідно з чинними стандартами.
Перевірка метрологічних характеристик ЗВТ – проведення спеціально уповноваженими територіальними органами у сфері метрології та стаціонарними чи пересувними повірочними лабораторіями перевірки метрологічних характеристик засобів вимірювальної техніки та/або загальної похибки вимірювання комерційного вузла обліку, у тому числі в умовах їх експлуатації, в порядку, визначеному регламентами перевірки метрологічних характеристик ЗВТ, та/або проведення позачергової чи експертної повірки.
Перевірка параметризації ЗВТ – перевірка відповідності введених параметрів в лічильник газу або обчислювач чи коректор об`єму газу дійсним параметрам.
Підключення до газорозподільної системи/підключення до ГРМ – фізичне з`єднання в точці приєднання (на межі балансової належності) газових мереж суміжного суб`єкта ринку природного газу (зокрема споживача) з газорозподільною системою, здійснене в установленому законодавством порядку, зокрема згідно з цим Кодексом.
Пунктом 2 глави 6 розділу Х визначено, що протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії, крім іншого, монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.
Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску Оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.
Порядок періодичної повірки ЗВТ по об`єктах побутових споживачів (населенню) встановлено главою 8 розділу Х КГС.
Так, п.1 зазначеної глави визначено, що періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов`язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ.
Згідно п.4 побутовий споживач, на території та/або в приміщенні якого встановлений лічильник газу, зобов`язаний забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ після пред`явлення ними службових посвідчень для проведення робіт з демонтажу лічильника на повірку (або його повірки на місці встановлення).
Пунктами 7 та 8 вказаних глави та розділу КГС визначено, що зняття лічильника газу на періодичну повірку (або його повірку на місці встановлення) здійснюється у присутності споживача (власника або наймача об`єкта побутового споживача). 
До демонтажу лічильника газу на періодичну повірку або до/під час його періодичної повірки на місці встановлення Оператор ГРМ має право проводити контрольний огляд вузла обліку та/або його перевірку в порядку, визначеному главою 9 цього розділу, а також ініціювати проведення експертизи або експертної чи позачергової повірки лічильника газу в порядку, визначеному главою 10 або 11 цього розділу. У такому разі споживач зобов`язаний забезпечити представникам Оператора ГРМ (разом з їх засобами і матеріалами) відповідний доступ до лічильника газу.
Усі роботи з демонтажу/монтажу комерційного ВОГ (ЗВТ) забезпечуються його власником, а у випадку взаємовідносин із побутовим споживачем – Оператором ГРМ.
Пунктом 15 «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт» затвердженого постановою КМУ від 8 липня 2015 року №474 передбачено, що споживач забезпечує у строк, зазначений в акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки, доступ представника виконавця до місця монтажу засобу вимірювальної техніки.
У разі неможливості споживача у зазначений строк забезпечити доступ представника виконавця до місця монтажу засобу вимірювальної техніки споживач не пізніше ніж за п`ять календарних днів до настання такого строку інформує про це виконавця шляхом надсилання рекомендованого листа з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання виконавцем відповідної інформації.
Інший строк доступу до місця монтажу засобу вимірювальної техніки споживач та виконавець узгоджують, зокрема шляхом обміну листами.
Отже, як вже зазначалося, 28.11.2018 року РГК «Чернівцігаз» направило ОСОБА_1 лист, в якому, крім іншого, містилося прохання про письмове повідомлення протягом трьох днів з дня отримання цього листа про зручну дату та час для проведення робіт по встановленню лічильника.
03.12.2018 року ОСОБА_1 направив КВ ПАТ «Чернівцігаз» заяву, в якій зазначив орієнтовну дату для можливості встановлення лічильника 03.12.2018 року – 05.12.2018 року, однак просив час узгодити в телефонному режимі.
04.12.2018 року ОСОБА_1 було попереджено про те, що 05.12.2018 року о 11:00 год. до його помешкання буде направлена бригада по встановленню лічильника, однак матеріали справи не містять відомостей про те, що споживач був належним чином повідомлений про встановлення лічильника 05.12.2018 року о 11:00 год.
Крім того, жодними доказами не підтверджено те, що споживача було також повідомлено 03.12.2018 року про встановлення лічильника газу, як зазначено у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу.
05.12.2018 року з боку КВ ПАТ «Чернівцігаз» було складено акти про порушення б/н, наслідком чого стало відключення від газопостачання.
Згідно абз.2 п.4 глави 5 розділу ХІ КГС акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.
За наведеного можна зробити висновок, що в разі не підписання акту про порушення споживачем, він повинен бути підписаний крім працівників газопостачальника, однією незаінтересованою особою (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.
З актів вбачається, що вони складені та підписані трьома представниками ПАТ «Чернівцігаз», інших незацікавлених осіб в акті не зазначено, особи їх не встановлено, підписи відсутні, самим споживачем останні підписані на наступний день після їх складання, тобто 06.12.2018 року о 17:30 год, де ним також наведено пояснення та заперечення, протилежного матеріали справи не містять.
Також, зважаючи на те, що 05.12.2018 року споживач був відсутній по місцю проживання, отже не виражав свою волю щодо встановлення будь-якого з лічильників газу.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить висновку, що підстави для складання актів про порушення від 05.12.2018 року є передчасними та необґрунтованими, а акти підлягають визнанню недійсними, оскільки їх складено з порушенням вимог для складання актів про порушення, встановлених частинами другою-п`ятою глави 5 Розділу XI КГС.
Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що в силу ЗУ «Про захист економічної конкуренції» монополізація - досягнення суб`єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, підтримання або посилення цього становища.
Згідно ч.1 ст.13 вказаного Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.
В силу п.4, 5 ч.2 вказаної статті зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, крім іншого, визнається: обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб`єктам господарювання, покупцям, продавцям; часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.
Частина 3 наведеної статті вказує на те, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.
З урахуванням того, що ПАТ «Чернівцігаз» є монополістом в регіоні, де проживає споживач, такий повинен зважати на те, що споживач як суб`єкт ринку, що не має могутності ресурсів держави і бізнесу, є більш слабкою стороною у відносинах. Крім того, сторона, яка надає послуги, повинна чітко дотримуватися законодавства у своїй сфері.
Щодо вимоги про визнання незаконними дій щодо відключення від газопостачання житлового будинку.
ПАТ «Чернівцігаз» є оператором газорозподільної системи, що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу, надає газопостачання до будинку ОСОБА_1 , розташованого по АДРЕСА_1 згідно договору №6516.
Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб`єктами ринку природного газу визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року.
В силу п.п.4 п.1 глави 7 розділу VI КГС Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках, крім іншого: відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».
Оскільки акти, які стали підставою для відключення, визнані недійсними, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відключення постачання газу до будинку позивача було проведено з порушенням зазначених вище норм законодавства, а тому дії відповідача щодо відключення будинку позивача від газопостачання підлягають визнанню незаконними із зобов`язанням відповідача відновити газопостачання до житлового будинку ОСОБА_1 .
Що стосується вимог про скасування наряду на відключення від газопостачання №216 від 18.12.2019 року та встановлення газового лічильника ЛИС-1 G2,5/4, заводський номер 003067, який пройшов повірку відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 -12/18 від 02.11.2018 року, то такі задоволенню не підлягають з наступних підстав. 
Наряд на виконання/проведення робіт є внутрішнім документом та підтверджує виконання трудових обов`язків, покладених на працівника установи, яка видавала такий, а тому його скасування не впливає на права та обов`язки сторін у справі.
Що стосується встановлення спірного лічильника та у відповідності до ч.1 р.9 глави Х КГС суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових, крім іншого, щодо: працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання.
Наведене свідчить про те, що споживач був наділений правом на здійснення перевірки лічильника обліку газу.
Спірною ситуацією в рамках цієї справи є наявність двох письмових доказів: довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №52П-12/18 від 14.09.2018 року та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №094П-12/18 від 02.11.2018 року, які стосуються одного й того самого приладу обліку, виданих ДП «Івано-Франківського науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» (а.с.46, 18), які містять взаємовиключні висновки, що породило наявність спірних відносин між ПАТ «Чернівцігаз» та споживачем.
Згідно абз.3 п.2 ч.1 р.9 глави Х КГС у разі якщо перевірку ініціює сторона, на території якої знаходиться комерційний ВОГ, або якщо комерційний ВОГ знаходиться на території, яка не забезпечена наявністю представників суміжного суб`єкта природного газу (споживача), сторона, яка ініціює перевірку, повинна не пізніше ніж за дві доби до перевірки (вихідні та святкові дні не враховуються) письмово повідомити суміжного суб`єкта ринку природного газу про дату і час проведення перевірки та про необхідність забезпечити доступ на територію, де встановлений комерційний ВОГ, та/або бути присутнім при перевірці комерційного ВОГ.
Пункт 6 ч.1 р.9 глави Х КГС вказує, що за підсумками перевірки комерційного ВОГ та за умови відсутності зауважень представник Оператора ГРМ на місці перевірки повинен скласти відповідний акт обстеження/акт контрольного огляду вузла обліку (по одному екземпляру для кожної сторони), що має бути підписаний споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу).
Оскільки оператор ГРМ не був повідомлений про ініціювання перевірки з боку споживача, то був позбавлений можливості направити свого представника для участі в огляді та складанні акту.
Згідно абз.2 ч.6 р.9 глави Х КГС якщо під час перевірки комерційного ВОГ (за умови відсутності ознак порушень, передбачених розділом ХІ цього Кодексу) між сторонами виникає сумнів щодо результатів вимірювання об`єму природного газу та/або метрологічних характеристик комерційного ВОГ чи його складових, за домовленістю сторін або за ініціативою однієї зі сторін – Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. При цьому в акті обстеження/акті контрольного огляду вузла обліку (або в акті про порушення) Оператор ГРМ має зазначити про проведення певних дій щодо позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ чи його складових.
Таким чином, не виконання ініціатором позачергової повірки (споживачем) вимог щодо повідомлення за два дні про її проведення унеможливило Оператором ГРМ виконати вимоги щодо зазначення в попередньому акті огляду лічильника від 14.09.2018 року відомостей щодо вчинення дій з ініціативи споживача відносно позачергової повірки.
Виконання зазначених вимог з боку суміжних суб`єктів перешкоджало би прийняттю рішення оператором ГРМ щодо непридатності до встановлення зазначеного приладу обліку та встановлення іншого за власний рахунок.
За наведених обставин та у зв`язку з порушенням процедури у вимозі про встановлення приладу обліку – газового лічильника ЛИС-1 G2,5/4, заводський номер 003067 слід відмовити.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Отже, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Що стосується витрат на правову допомогу, колегія зазначає наступне.
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин 4 та 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач у справі не скористався правом подати такі заперечення.
Пунктом 3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн, на підтвердження чого було надано належним чином завірені: договір №31 про надання правової допомоги від 04.12.2019 року; акт наданих послуг від 25.12.2019 року: консультація (2 год, вартість 1 год. 50 грн) – 100 грн, вивчення матеріалів справи (4 год, вартість 1 год. 100 грн) – 400 грн, складання позовної заяви (10 год, вартість 1 год. 200 грн) – 2 000 грн; квитанцію про оплату №73 від 04.12.2019 року (а.с.26-29).
За наведених обставин та з урахуванням норм п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне задовільнити вимогу позивача про стягнення судових витрат у розмірі 2500 грн.
Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору під час розгляду даної справи у всіх судових інстанціях.
Враховуючи те, що позивачем було заявлено п`ять немайнових вимог, за кожну з яких слід було сплатити по 840,80 грн (4 204 грн), від сплати яких останній звільнений, крім того, за подання апеляційної скарги підлягало сплаті судового збору на загальну суму 10510 грн, та з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково (три вимоги немайнового характеру), з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 6 306 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 27 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове.
Визнати неправомірними та скасувати: 
- акт б/н про порушення від 05 грудня 2018 року, складений працівниками КВ ПАТ «Чернівцігаз» щодо ОСОБА_1 про відмову в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив монтаж лічильника газу (ЗВТ) після проведення періодичної повірки; 
- акт б/н про порушення від 05 грудня 2018 року, складений працівниками КВ ПАТ «Чернівцігаз» щодо ОСОБА_1 про відмову в доступі до об`єкта споживача, оплата розраховується за нормами споживання, внаслідок чого оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу. 
Визнати протиправними дії ПАТ «Чернівцігаз» щодо припинення газопостачання до житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та зобов`язати за власний рахунок відновити газопостачання до житлового будинку за вказаною адресою.
Стягнути з ПАТ «Чернівцігаз» на користь ОСОБА_1 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн витрат на правову допомогу.
Стягнути з ПАТ «Чернівцігаз» на користь держави судові витрати в розмірі 6 306 грн (шість тисяч триста шість) грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий – підпис /І.Н. Лисак/
Судді – підписи /І.М. Литвинюк, І.Б. Перепелюк/