Справа № 930/438/20
Провадження № 22-ц/801/1121/2021
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року	Справа № 930/438/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О.,
суддів Голоти Л. О., Медвецького С. К.,
розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення ( виклику ) учасників справи, у приміщенні апеляційного суду в м. Вінниці цивільну справу за по-зовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про відшкодування моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , його представника адвоката Головенька Віталія Петровича на рішення Немирівського районного суду Він-ницької області від 06 квітня 2021 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Не-мирів Вінницької області за головування судді Алєксєєнка В. М., 
В С Т А Н О В И В:
18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася у Немирівський ра-йонний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування мо-ральної шкоди. З урахуванням зменшення позовних вимог позивачка свої вимо-ги мотивувала наступними обставинами. 09 жовтня 2018 року близько 05.30 го-дини водій автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , керуючи цим транспортним засобом, рухаючись на автодорозі Вінниця - Немирів у напрямку м. Вінниці, біля с. Гунька Немирівського району Вінницької області перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, допустивши зіткнення з мікроавтобусом «Mersedes Benz 311 CDI», державний номерний знак НОМЕР_2 , сполученням «Гнівань - Немирів» під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у правій смузі руху в напрямку м. Немирів. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди позивачка, яка їхала на роботу, отримала тілесні ушкодження, була доставлена у Немирівську цен-тральну районну лікарню, у подальшому лікувалася по місцю проживання у Гніванській міській лікарні. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 23 січня 2019 року № 13 ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.
11 листопада 2019 року Немирівським районним судом Вінницької області у справі № 140/3281/19 за наслідками розгляду обвинувального акту від 09 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 120180200000000399 поста-новлена ухвала, згідно з якою ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху, що знаходиться у причинному зв`язку з наслідками ДТП, а саме отриманням позивачкою тілесних ушкоджень. Свою вину у скоєнні злочину ОСОБА_2 ви-знав повністю, щиро розкаявся, потерпілим у кримінальному провадженні від-шкодував матеріальні збитки та моральну шкоду.
Згідно повідомлення від 11 липня 2019 року № 5575 ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувало позивачці понесені витрати на лікування та завдану моральну шкоду у загальному розмірі страхового відшкодування 6254,64 гривні. 
ОСОБА_1 вважає, що внаслідок ДТП, незаконних дій  ОСОБА_2 , їй спричинена моральна шкода, яка полягає у завданні значного фізичного болю, емоційного стресу, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обу-рення, тривоги, страху за своє здоров`я і життя в цілому, приниженні людської гідності. Були порушені її актуальні життєві плани, погіршені можливості побу-дови та реалізації нових життєвих перспектив самореалізації. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу ( на лі-кування, вжиття правових заходів ), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, вимагали компенсаторних мож-ливостей задля їх подолання. Відтак позивачка вважає можливим відшкодувати їй моральну шкоду, що нею оцінюється у 30000,00 гривень, просила суд стяг-нути на її користь з відповідача вказану суму, судові витрати у розмірі 27129,00 гривень.
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі, стяг-нуто з ОСОБА_2 на її користь 30000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, а також 27129,00 гривень понесених судових витрат, з яких 840,00 гри-вень складає судовий збір, 35,00 гривень - комісійний збір, решта - витрати з оплати правничої допомоги адвоката. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , його представник адвокат Головенько В. П. оскаржують його в апеляційному порядку, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Особи, які подали апеляційну скаргу, вважають рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріаль-ного та процесуального права. Виклавши у скарзі фактичні обставини вчинення ДТП, скаржники зазначають про недоведеність позивачкою спричинення їй моральної шкоди, порушення її життєвих планів, нераціонального витрачання життєвого часу, завдання їй душевних страждань. Крім того вони вказують, що страховою компанією, у якій був застрахований автомобіль винуватця ДТП, по-зивачці відшкодована майнова та моральна шкода, тому вважають, що її позов-ні вимоги задоволенню не підлягають, зокрема, через необґрунтованість, недо-веденість невідповідно великого розміру стягнутих судових витрат, тобто їх не-співмірність. 
Користуючись наданим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 18 травня 2021 року відносно позивачки правом щодо подання відзиву у справі, її представник адвокат Момот В. Д. без представлення повноважень на участь у справі в суді апеляційної інстанції від свого імені подав відзив на апе-ляційну скаргу ОСОБА_2 , його представника адвоката Головенько В. П., де посилаючись на окремі висновки Верховного Суду, статті 23, 1167, 1187 ЦК України, вказує на необхідність відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, використання нею права пред`явлення вимоги до особи, яка завдала шкоду. Крім того ОСОБА_4 вказує на необхідність стягнення понесених по-зивачкою судових витрат. Ураховуючи участь адвоката Герасимчук Н. В. в якості її представника у суді першої інстанції, апеляційним судом поданий від-зив на апеляційну скаргу приєднаний до матерілів справи. 
Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у письмовому провадженні дану справу за наявними у ній матеріалами, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає за-значеним вимогам.
Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що 09 жовтня 2018 року близько 05.30 години водій автомобіля «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , керуючи цим транспортним засобом по автодорозі «Вінниця-Немирів» у напрямку м. Вінни-ці, біля с. Гунька Немирівського району Вінницької області перед зміною на-прямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, яку перетинати заборонено, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з мікроавтобусом «Mersedes Benz 311 CDI», дер-жавний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався у правій смузі руху в напрямку м. Немирів по маршруту «Гнівань-Немирів» під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП позивачка ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, була доставлена в Немирівську центральну районну лікарню. Згідно висновку судо-во-медичної експертизи від 23 січня 2019 року № 13 ОСОБА_1 внаслі-док ДТП отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Відповідно до виписки з медичної карти Немирівської цент-ральної районної лікарні, ви-писки з медичної карти стаціонарного хворого № 656 внаслідок ДТП ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою грудної клітки, забою обох гомілок. У зв`язку з указаними тілесними ушкодженнями позивачка проходила курс лікування за місцем свого проживан-ня у Гніванській міській лікарні.
Судом також встановлено спричинення позивачці моральної шкоди, яка по-лягає у тому, що незаконними діями водія ОСОБА_2 їй спричинені значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я і життя в цілому, принижен-ням людської гідності, були порушені її актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив самореалізації. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життє-вого часу ( на лікування, застосування правових заходів ), обумовили необхід-ність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, вимага-ли компенсаторних можливостей задля їх подолання.
Матеріалами справи цілком підтверджується та не оспорюється усіма учас-никами справи, що ДТП сталася через винні дії відповідача ОСОБА_2 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 23, 1167 ЦК України, визнаючи доведеним завдання ОСОБА_1 моральної шкоди, дійшов висновку про необхідність відшкодування їй мораль-ної шкоди у розмірі, який вона визначила в сумі 30000,00 гривень, та стягнення судових витрат у розмірі 27129,00 гривень, тобто задоволив позов ОСОБА_1 у повному обсязі.
За змістом частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Мо-ральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї са-мої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується гріш-ми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування мо-ральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, гли-бини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала мо-ральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуван-ням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру від-шкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна ОСОБА_6 відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуван-ню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування ( частина четверта статті 23 ЦК України ).
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяль-ністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім ви-падків, встановлених частиною другою цієї статті.
Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що, вирішуючи пи-тання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок ДТП, суд першої інстанції на абсолютне спростування доводів апеляційної скарги врахував характер дій відповідача, якими позивачці було завдано таку шкоду, глибину її душевних страждань, а також вимоги розумності та справедливості, відтак дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, серед іншого, у фізичному болю, душевних стражданнях, яких во-на зазнала. 
Проте будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
На переконання колегії суддів позивачка достатньо аргументувала свої мо-ральні страждання, які їй спричинені внаслідок дорожньо-транспортної при-годи. Однак, враховуючи фактичні обставини справи, ставлячись з максималь-ним розумінням до погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 внаслідок отриманих травм, глибини і тривалості її душевних страждань, колегія суддів, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає обгрунтованим, не-обхідним змінити рішення суду в частині стягнутого судом розміру відшкоду-вання моральної шкоди, визначивши справедливу компенсацію такої у розмірі 15000,00 гривень.
Апеляційний суд бере до уваги, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» листом від 11 липня 2019 року № 5575 повідомило ОСОБА_1 про результат розгляду її заяви щодо виплати страхового відшкодування за фактом її травмування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09 жовт-ня 2018 року. На підставі умов пунктів 24.2, 24.3 статті 24 Закону України та наданої медичної документації, мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з її лікуванням, є більшим ніж за наданими фінансовими документами. Відповідно до розрахунку розмір відшкодування витрат, пов`яза-них з лікуванням ОСОБА_1 , на підставі наданих фінансових документів складає 4265,58 гривень. Розмір моральної шкоди складає 5% страхової ви-плати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а саме 297,84 гривень. Загальний розмір страхового відшкодування у сумі 6254,64 гривні підлягав перерахуванню на вказаний позивачкою у цій справі картковий рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк».
Разом з тим належить констатувати, що рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року в частині розподілу судових витрат є незаконним, ухваленим за неправильного застосування норм матері-ального права, з порушенням норм процесуального права, без урахування наяв-них у матеріалах справи доказів, тому у цій частині рішення суду підлягає ска-суванню з ухваленням нового рішення.
Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові вит-рати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на про-фесійну правничу допомогу.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі норм статті 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог.
Як убачається з матеріалів справи позивачкою за звернення з позовом до су-ду першої інстанції було сплачено 840,80 гривень судового збору, що підтвер-джується квитанцією від 11 лютого 2020 року № 0.0.1611758251.1. Однак від-повідно до пункту другого частини першої статті 5 Закону України «Про судо-вий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору як позивачка у справі про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкоджен-ням здоров`я. Як наслідок належить звернути увагу ОСОБА_1 на вста-новлену законом можливість повернення їй помилково сплаченого на час звер-нення з позовом до суду першої інстанції судового збору.
Зважаючи на необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, змі-ни рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, з відповідача на користь держави необхідно стягнути, про-порційно розміру задоволених позовних вимог 420,40 гривень судового збору за подання ОСОБА_1 позовної заяви в суд першої інстанції. Беручи до уваги, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а також, враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору, необхідно компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у встановленому Кабінетом Мі-ністрів України порядку судовий збір у сумі 630,60 гривень, сплачений ним за подання апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на профе-сійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвока-та, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір до-казів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що спла-чена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про її надання на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з ме-тою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт ( на-даних послуг ), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( частина третя статті 137 ЦПК України ). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з урахуванням чинників по фактичних обставинах, визначених частиною четвертою вказаної статті.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встанов-люється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків то-що ). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протя-гом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення су-дових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги ад-воката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу на-даних послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті ( буде сплачена ) відповідною стороною або третьою осо-бою.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 21 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських вит-рат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності ), а також критерію розум-ності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допо-моги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обста-вин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги ( договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше ), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку ( квитанція до прибут-кового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший бан-ківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження ). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат сто-роні, на користь якої ухвалено судове рішення, на що неодноразово наголошу-валося Верховним Судом.
Належить одночасно звернути увагу на доводи апеляційної скарги представ-ника ОСОБА_2 адвоката Головенька В. П. щодо безпідставності стягнення з його довірителя на користь ОСОБА_1 судових витрат, з огляду на їх не-доведеність.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , її представник адвокат Момот В. Д. навели попередній ( орієнтовний ) розрахунок судових витрат, до складу яких включені: витрати зі сплати судового збору на суму 840,80 гривень, комісійний збір у розмірі 35,00 гривень, підготовка позовної заяви - 1000,00 гривень, направлення позовної заяви - 150,00 гривень, виготовлення, набрання, роздруківка позовної заяви та доданих до неї матеріалів - 104,00 гривні; вклю-чені також витрати, які позивачка очікує понести у зв`язку з розглядом справи: орієнтовна кількість судових засідань ( визнечена у кількості чотирьох - п`яти судових засідань ) - 25000,00 гривень. Тобто загалом, як зазначає позивачка, попередні та очікувані судові витрати складають 27129,00 гривень.
Однак, як убачається з матеріалів справи, позивачкою та її представником надані суду лише ордер від 23 листопада 2018 року серії КС № 516739, угода про надання правової допомоги від 23 листопада 2018 року № 23/18, а також перелік вартості надання правничої допомоги приватним адвокатом ( юристом ) як додаток до наказу від 02 січня 2019 року № 1, копія квитанції до прибут-кового касового ордера від 11 грудня 2018 року № 6 на суму 10000,00 гривень. Жодних інших доказів до закінчення судових дебатів у суді першої інстанції подано не було, як і заяв щодо подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Проте, за таких наданих позивачкою доказів про її витрати з оплати профе-сійної правничої допомоги, за відсутності відповідних доказів щодо обсягу кон-кретних наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті ( буде сплачена ), пов`язаних із розглядом цієї су-дової справи, щодо розміру гонорару, підстав для зміни розміру гонорару, не-можливо вважати належно і безумовно доведеними витрати на правову допо-могу адвоката під час розгляду справи у суді першої інстанції. При цьому не-можливо вважати належним доказом встановленої вартості послуг адвоката з переліку вартості надання правничої допомоги приватним адвокатом ( юрис-том) як додатку до наказу від 02 січня 2019 року № 1, оскільки даним переліком не встановлена чітка вартість послуги, а лише її початкова величина. Крім того, зі змісту пункту 2.2.3 угоди про надання правничої допомоги від 23 листопада 2018 року, укладеної між адвокатом Момотом В. Д. як виконавцем та ОСОБА_7 як замовницею убачається домовленість про встановлення фіксованої та погодинної плати за виконання наданих послуг згідно статті 30 Закону Укр-аїни «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та переліку вартості надання правничої допомоги адвокатом. Однак такий визначається за додатком № 1 копія додатку № 1 до наказу від 02 січня 2018 року.
Наразі суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув, безпідстав-но стягнувши на користь позивачки у повному обсязі визначені нею судові вит-рати.
До відзиву на апеляційну скаргу відповідача представником позивачки до-даний акт про виконану роботу у цій справі з 27 листопада 2018 року по 23 травня 2021 року. Проте, зважаючи, що судові витрати у справі входять до предмету доказування, беручи до уваги порядок подання, зокрема, такого дока-зу до суду першої інстанції, відсутність у матеріалах справи будь-яких застере-жень чи посилань щодо неможливості подання акту виконаних робіт до суду першої інстанції, то відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України апе-ляційний суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат, понесених позивачкою саме у суді першої інстанції, не приймає цей акт до уваги. Прина-гідно належить зазначити, що із вищезазначеного акту виконаних робіт слідує про включення до судових витрат у цій справі послуг адвоката, які абсолютно не пов`язані з її розглядом, зокрема: з підготовки клопотань слідчому СУ ГУНП від 27 та листопада 2018 року відповідно за №№ 128/18, 129/18, адвокатських запитів від 03 та 06 грудня 2018 року № 131/18 та № 134/18, від 18 та 20 лютого 2019 року відповідно № 13/19 та № 14/19, клопотання у прокуратуру від 06 бе-резня 2019 року № 16/19, виїзду 19 лютого та 25 березня 2019 року у м. Неми-рів, вивчення кримінальної справи у Немирівському районному суді Вінницької області, а також здійснення поштових витрат у дати: 03 та 06 грудня 2018 року, 13 та 20 лютого, 07 березня 2019 року. 
Разом із тим, зважаючи на необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та його представника, необхідним, обов`язковим є вирішен-ня питання про розподіл судових витрат на користь позивачки, понесених нею у суді апеляційної інстанції. Вирішуючи це питання, колегія суддів звертає ува-гу на наступне.
З матеріалів справи убачається надання ОСОБА_1 та її представ-ником апеляційному суду лише вищезазначеного акту виконаних робіт та кви-танції до прибуткового касового ордера від 15 квітня 2021 року № 1 на суму 15000,00 гривень. Проте з огляду на відсутність у матеріалах справи доказів щодо погодженого сторонами розміру гонорару, підстав для його зміни, немож-ливо вважати доведеними витрати на правничу допомогу адвоката під час роз-гляду справи у суді апеляційної інстанції. Також слід звернути увагу, що до по-несених в апеляційному суді судових витрат включене «заплановане судове за-сідання апеляційного суду» з вартістю послуги у 5000,00 гривень. Але дана справа призначена до розгляду, який у відповідності до норм статей 368, 369 ЦПК України здійснюється без повідомлення ( виклику ) учасників справи за наявними у ній матеріалами ( у письмовому провадженні). Відповідно за такої обставини будь-яких відкритих судових засідань апеляційним судом, тим біль-ше за участі адвоката, не проводиться. Отже включення таких судових витрат до переліку послуг, у розрахунок цих витрат є безпідставним. Відтак колегія суддів не знаходить підстав для стягнення на користь позивачки судових витрат на правову допомогу, понесених нею під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інс-танції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Керуючись нормами статей 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , його представника адвоката Головенька Віталія Петровича задоволити частково.
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди змінити, зменшив-ши суму моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адре-сою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючої по АДРЕСА_2 , до 15000,00 гривень ( п`ятнадцять тисяч 00 коп. ).
Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року в частині розподілу судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за-реєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , на користь держави 420,40 гривень (чотириста двадцять гри-вень 40 коп.) судового збору за подання в суд ОСОБА_1 -ною позовної заяви.
Судовий збір в розмірі 630,60 гривень ( шістсот тридцять гривень 60 коп. ), сплачений за подання апеляційної скарги, компенсувати ОСОБА_2 -вичу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів Украї-ни.
У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 -силівни витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є ос-таточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. К. Медвецький