Провадження № 33/4820/331/21 
Справа № 676/6432/20 Головуючий в 1-й інстанції Драч І. В. 
Категорія: ч. 1 ст. 44-3 КУпАП Доповідач Бережний С. Д. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2021 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., за участю секретаря судового засідання Габая А.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року,- 
в с т а н о в и в:
Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , приватного підприємця,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.        

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 454 грн. 

За постановою суду,  ОСОБА_1 будучи приватним підприємцем, 29 листопада 2020 року о 12 год. 30 хв. в м. Кам`янець-Подільський, в приміщенні магазину «ІPeaple», по вул. Данила Галицького, не припинив роботу даного закладу, здійснював прийом відвідувачів у вказаному магазині, чим порушив так зване правило «карантину вихідного дня», зокрема, п.п.4 п.15 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року в редакції зі змінами внесеними постановою КМУ №1171 від 25 листопада 2020 року, тобто, ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. 
Зазначає, що своєї вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнає, оскільки прийом відвідувачів в магазині не здійснював,через приміщення магазину заходили товариші в спортзал. 
Звертає увагу суду на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпункт постанови КМУ, який ніби то він порушив, а суд прийшов до переконання, що порушено п.п 4 п. 15 Постанови КМУ № 641, таким чином вийшовши за межі своїх повноважень. Вказує, що він не міг бути суб`єктом даного правопорушення, оскільки в період перебування працівників поліції в приміщенні магазину, він знаходився вдома і не здійснював приймання відвідувачів. 
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки копію оскаржуваної постанови не отримував, а дізнався про винесене рішення лише 26.03.2020 року під час ознайомлення з матеріалами справи. 

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 

Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Як вбачається із матеріалів справи, а саме наявний в матеріалах супровідний лист про направлення копії постанови ОСОБА_1 , не містить відмітки про її отримання. 
З врахуванням викладеного, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови від 09 лютого 2021 року підлягає поновленню.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У відповідності з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що  ОСОБА_1 будучи приватним підприємцем, 29 листопада 2020 року о 12 год. 30 хв. в м. Кам`янець-Подільський, в приміщенні магазину «ІPeaple», по вул. Данила Галицького, не припинив роботу даного закладу, здійснював прийом відвідувачів у вказаному магазині, чим порушив вимогу п.15 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року в редакції зі змінами та доповненнями. 

Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції від 31.03.2020 року) на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2020 №1100 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а саме пункт 15 викладено в такій редакції: « Додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 року  до 30 листопада 2020 року забороняється, з вказанням шести підпунктів до цього пункту. 
Ці обставини залишилися поза увагою уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, окрім того, вказані обставини не знайшли і свого відображення у постанові суду першої інстанції, який вийшов за межі наданих йому повноважень, вказавши, що ОСОБА_1 було порушено п.п. 4 п. 15 Постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року в редакції зі змінами внесеними постановою КМУ №1171 від 25 листопада 2020 року.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Але даних вимог закону особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 ч. 1 КУпАП щодо   ОСОБА_1 , не дотримався, протокол не містить норми, яку порушила особа, щодо якої складався відповідний протокол. 
Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, його статті, частини, пункти, вимоги яких порушені, є обов`язковою. 
Наведене свідчить про те, що працівником поліції, хоча і зазначено пункт конкретного нормативного акту, який на його думку, порушив ОСОБА_1 , проте не вказаний підпункт, що містить заборону, за порушення якої настає відповідальність за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Таким чином, викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, а суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відтак, суть правопорушення, яке поставлено у вину ОСОБА_1 , за складеним щодо нього протоколом, залишилась невизначеною через відсутність належного посилання на порушення норми законодавства. 
За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення потребує додаткової перевірки та доопрацювання. 
Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями збирати докази, самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
За змістом закону, підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення.
Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обгрунтованого судового рішення. 
Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.
Верховним Судом України визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення  ( п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 ).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд під час підготовки справи до розгляду не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що є перешкодою розгляду справи по суті, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню з поверненням матеріалів справи до Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області для належного оформлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови про адміністративне правопорушення. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44-3 КУпАП скасувати.
Прийняти нову постанову, якою матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повернути до Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області для належного оформлення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду С.Д. Бережний