КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУНС № 755/11333/20                                                            Постанова винесена суддею Курило А.В.
Справа № 33/824/4424/2020                                    
Категорія: ч. 3 ст. 130 КУпАП         
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
30 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ч. 3 ст. 130 КУпАП,
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами  строком на 10 років.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.
 
Як встановив суддя місцевого суду, 12 липня 2020 року, приблизно о 03 год 20 хв, ОСОБА_1 , рухаючись в м. Києві по Броварському проспекту, 27, керував транспортним засобом «Ford Scorpio», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від медичного огляду для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки винесено без його участі з істотним порушенням його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, а також без належного з`ясування фактичних обставин справи, оскільки поза увагою суду залишилося те, що жодним доказом у справі не доведено факт руху транспортного засобу, його зупинки та керування ним ( ОСОБА_1 ) автомобілем, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, суб`єктом якого є водій транспортного засобу.
Вважає, що докази у справі не узгоджуються між собою; відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, при цьому в протоколі зазначені  всі ознаки, які затверджені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), але жодна з них не проводилась поліцейським у формі її визначення; у поясненнях свідків указано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому неможливо встановити чи були у співробітників патрульної поліції обґрунтовані підстави для направлення його ( ОСОБА_1 ) на огляд для визначення  стану сп`яніння до медичного закладу.
Недоведеною, на думку ОСОБА_1 , є також кваліфікація адміністративного правопорушення за ознакою повторності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки у справі відсутні достовірні про це докази, а суд послався на судові рішення, які не долучалися до протоколу.  
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. 
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Загальні вимоги щодо процедури огляду водія на стан сп`яніння визначені у ст. 266 КУпАП, частиною 6 якої передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок). 
На виконання цієї постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 була затверджена Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).
Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до положень п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Таким чином, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи  щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП правильно застосував норми матеріального права та не допустив істотного порушення процесуальних норм.  
 
Доводи ОСОБА_1 про винесення постанови з істотним порушенням вимог ст. 268 КУпАП є необґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів провадження слідує, що справу розглянуто під час відсутності ОСОБА_1 , для належного сповіщення якого про місце і час судового засідання судом вживалися передбачені законом заходи. ОСОБА_1 достовірно було відомо про дати судових засідань, оскільки 24 вересня 2020 року він ознайомився з матеріалами справи, 15 вересня 2020 року подав клопотання про відкладення розгляду, який призначався судом на цей день, і воно було задоволено, а про наступне судове засідання йому було повідомлено шляхом направлення повістки. В судове засідання 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 не прибув, про поважні причини неявки суд не повідомив, отже правом бути присутнім під час розгляду справи ОСОБА_1 не скористався, тому суд вірно на підставі ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
До того ж при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_1 отримав можливість для реалізації усіх своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався нею. 
 
Що стосується доводів ОСОБА_1 про неналежне з`ясування фактичних обставин справи, то вони є безпідставними, оскільки з провадження в справі про адміністративне правопорушення та змісту судового рішення вбачається, що суддя місцевого суду під час розгляду цієї справи дослідив письмові докази та відеозапис та, надавши усім доказам оцінку виходячи з положень ст.ст. 251, 252 КУпАП, дійшов правильного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3                                           ст. 130 КУпАП. 
Такий висновок судді місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується даними, які містяться в:
- протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №541892 від 12 липня 2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, двома свідками та  ОСОБА_1 , якому були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП. Від пояснень ОСОБА_1 відмовився, про що й зазначено в протоколі, тобто правом повідомити про певні обставини, які, на його думку невірно викладені в протоколі, не скористався  (а.с. 1);
- направленні на огляд до медичного закладу - КМКНЛ "Соціотерапія" водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 липня 2020 року (а.с. 2);
- письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які істотно не суперечать даним протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3);
- розписці ОСОБА_4 , якою він зобов`язався доставити транспортний засіб «Ford Scorpio» державний номерний знак НОМЕР_1 за місцем мешкання водія ОСОБА_1 , а саме: м. Київ, вул. Жукова, буд. 24-А(а.с. 4);
- постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №715602 від 12 липня 2020 року, якою на ОСОБА_1 за керування 12 липня 2020 року автомобілем, будучи позбавленим   права керування транспортними засобами, а саме за ч. 4 ст. 126 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 5);
- відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції, де зафіксовано фактичні обставини відмови ОСОБА_1 , у якого поліцейським були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці) від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с. 7);
- низки судових рішень про притягнення ОСОБА_1 протягом 2018 та 2019 років до адміністративної відповідальності за різними частинами статті 130 КУпАП з накладенням адміністративних стягнень у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами (а.с. 14-27).
Оцінюючи ці докази як окремо, так і в сукупності, відсутні підстави вважати, що працівники поліції не дотримали вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів.
 
Доводи ОСОБА_1 про те, що є недоведеним факт керування ним транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються даними постанови від 12 липня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу та відеозапису, з якого вбачається, що від початку відеофіксації ОСОБА_1 постійно перебуває поряд з транспортним засобом «Ford Scorpio», державний номерний знак НОМЕР_1 України, який розташований на проїзній частині Броварського проспекту в                      м. Києві та інших осіб в салоні автомобіля або поряд з ним немає; під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечує того, що керував цим транспортним засобом; двом свідкам поліцейський повідомив про виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки сп`яніння, що також не оспорювалося останнім; в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння в лікарні у лікаря нарколога.      
При цьому в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зміг пояснити за яких інших обставин, ніж викладені в протоколі, 12 липня 2020 року після 03 год автомобіль «Ford Scorpio», державний номерний знак НОМЕР_1 України, разом з ним потрапив на Броварський проспект в м. Києві.     
 
Що стосується правової кваліфікації адміністративного правопорушення за ч. 3                   ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, то з урахуванням наявних у справі судових рішень про притягнення ОСОБА_1 протягом 2018 та 2019 років до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 130 КУпАП до адміністративних стягнень у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, що не оспорювалося останнім під час апеляційного розгляду, а також виходячи з вимог ст. 39 КУпАП, правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є правильною.
 
Адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 3 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
 
З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі, як про це просить ОСОБА_1 , відсутні. 
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами  строком на 10 років - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя Київського апеляційного суду                                                  О.П. Павленко