ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10709/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  09 червня 2021 року                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 р. у справі за адміністративним позовом Приватного   акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,
  
В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонере товариство «Львівський холодокомбінат» звернулось до суду з позовом до Державної податкової служби України, у якому просило суд визнати протиправною та скасувати індивідуальну податку консультацію Державної податкової служби України № 1647/6/99-00-08-01-02-06/ІПК від 24.04.2020.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 р. позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податку консультацію Державної податкової служби України № 1647/6/99-00-08-01-02-06/ІПК від 24.04.2020.
Зобов`язано Державну податкову службу України надати Приватному акціонерному товариству   «Львівський холодокомбінат» індивідуальну податкову консультації по суті порушених ним питань у зверненні від 23.03.2020 вих. № 679 про отримання індивідуальної податкової консультації, в порядку статті 52 Податкового кодексу України.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 09.06.2021.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.03.2020 позивач звернувся до ДПС України із зверненням вих. № 679 про отримання індивідуальної податкової консультації в порядку статті 52 Податкового кодексу України, та просив надати письмову індивідуальну податкову консультацію та відповісти на запитання: чи застосовуватиметься до платників податків штраф за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податковим повідомленням-рішенням від 28.01.2019 про сплату штрафних санкцій за пунктом 120-1 Податкового кодексу України (дата узгодження-12.03.2020, прийняття судом апеляційної інстанції рішення у справі щодо оскарження платником податків податкового повідомлення-рішення) у випадку несплати штрафних санкцій, передбачених вищенаведеним податковим повідомленням-рішенням, якщо строк сплати припадає на період з 1 березня по 31 травня 2020 та у зв`язку з прийняттям пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
За наслідком розгляду вказаної заяви, Державною податковою службою України надано позивачу індивідуальну податкову консультацію № 1647/6/99-00-08-01-02-06/ІПК від 24.04.2020, де повідомлено, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства вчинені до 01 березня 2020 року застосовуються в загальному порядку незважаючи на дату узгодження податкового повідомлення-рішення.
Не погоджуючись з обґрунтованістю вказаної податкової консультації, товариство звернулось до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що оскаржувана податкова консультація була надана податковим органом не по суті порушеного позивачем питання.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно із підпунктом 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом, а індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій (пп. 14.1.172-1 п. 14.1 статті 14 ПК України).
Відповідно до положень пункту 52.1 статті 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Положеннями пункту 52.2 статті 52 ПК України, визначено, що індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Згідно із пунктом 52.3 статті 52 ПК України, за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
Відповідно до приписів пункту 53.1 статті 53 ПК України, не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.
Слід звернути увагу на те, що у даній справі, спірним аспектом, є трактування відповідачем норми пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Так, відповідно до пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах, що застосовуються на загальних підставах; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.
Протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Тож, за порушення платником податків   податкового законодавства у період з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються, окрім, серед іншого, порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати. У разі порушення платником податків нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати штрафні санкції контролюючим органом підлягають до застосування.
У той же час, в індивідуальній податковій консультації, наданою за заявою позивача,  контролюючим органом було надано роз`яснення загальних норм податкового законодавства щодо порядку застосування штрафних санкцій у відповідності до положень статті 126.1 статті 126 ПК України, нарахування пені в порядку пункту   129.4 статті 129 ПК України. При цьому, з урахуванням положень пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України ДПС України, було зроблено висновок, що штрафні санкції за порушення податкового законодавства вчинені до 1 березня 2020 року застосовуються в загальному порядку незважаючи на дату узгодження податкового повідомлення-рішення.
Разом з тим, суд першої інстанції цілком обґрунтовано звернув увагу на те, що виходячи з суті та змісту звернення ПрАТ «Львівський холодокомбінат» щодо надання індивідуальної податкової консультації, позивач просив контролюючий орган надати таку консультацію фактично щодо застосування/не застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати узгодженого грошового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення, строк сплати якого припадає у період з 1 березня по 31.05.2020 у зв`язку пунктом 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Тобто, в даному випадку, у разі несплати позивачем узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням, в розмінні пункту 126.1 статті 126 ПК України, вказане буде новим порушенням податкового законодавства.
Саме щодо зазначеного, тобто, щодо застосування/незастосування штрафних санкцій в порядку пункту 126.1 статті 126 ПК України, за порушення строків сплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням, яке узгоджено 12.03.2020, з урахуванням пункту 52-1 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, позивач і просив надати індивідуальну податкову консультацію.
З наведеного слідує, що ДПС України на звернення позивача було надано податкову консультацію не по суті порушеного ПрАТ «Львівський холодокомбінат» питання.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо посилань апелянта на те, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про зобов`язання Державну податкову службу України надати Приватному акціонерному товариству «Львівський холодокомбінат» індивідуальну податкову консультації по суті порушених ним питань у зверненні від 23.03.2020 вих. № 679 про отримання індивідуальної податкової консультації в порядку статті 52 Податкового кодексу України, є передчасним, адже, в силу вимог     п. 53.2 ст. 53 ПУ України, у разі скасування судом індивідуальної податкової консультації, є підставою для надання платнику податків нової податкової консультації, колегія суддів вважає, що наведене посилання апелянта не вказують на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, адже зобов`язання надати нову податкову консультацію по суті заяви, не є зміною способу захисту, адже узгоджується з нормами п. 53.2 ст. 53 ПК України, та у кінцевому результаті має призвести лише до одного наслідку - надання позивачу податкової консультації на заяву, але по суті поставленого питання.
Тож, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог та не є підставою для скасування/зміни оскаржуваного рішення. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 лютого 2021 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                            О.М. Ганечко 
Судді                                                                                                         В.В. Кузьменко
                                                                                                              Я.М. Василенко